Režie:
František VláčilKamera:
František UldrichHudba:
Zdeněk LiškaHrají:
Rudolf Hrušínský, Věra Galatíková, Jana Dítětová, Marie Logojdová, Vítězslav Jandák, Josef Somr, Alois Švehlík, Nina Popelíková, Václav Lohniský (více)Obsahy(1)
Rudolf Hrušínský v roli doktora Meluzina. Stárnoucí pražský specialista přijme po rozchodu se ženou, která zůstala v zahraničí, místo obvodního lékaře ve venkovském zdravotním středisku, kde chce opět najít duševní klid a rovnováhu. Hledá ji v atmosféře dětství, v kraji, který je v jeho vzpomínkách spjat s vůní říjnových ohníčků a pečených brambor. Zprvu naráží na nedůvěru, nepochopení i pomluvy místních obyvatel. Jeho odborné znalosti, chápání lidských hodnot i slabostí a moudrý klid však jeho okolí přesvědčí, že je nejen dobrý lékař, ale i člověk. Lidé k němu najdou cestu a on sám získá novou náplň života... Pozn. Ačkoli byl v době natáčení tohoto filmu Rudolf Hrušínský tzv. "odstaven", režisér František Vláčil si ho do role dr. Meluzina na tehdejším vedení studia vyvzdoroval. Jedinečný výkon R. Hrušínského tak napomohl ke vzniku díla plného citu, moudrosti a zájmu o lidský osud. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (208)
Výborně zachycená melancholická atmosféra šedivého venkova, fantastický Rudolf Hrušínský, skvělá Věra Galatíková a vtipný Václav Lohniský. Vizuálně výtečně zpracované, hudba se mi taky líbila. Ale pořád mi to připadá nějak málo a kladu si otázku co dál? Možná jsem čekal, že se bude více do hloubky řešit, jak se hlavní hrdina vnitřně vyrovná se svým životem. Že bude více bilancovat vlastní život a vyrovnávat se s odchodem manželky, ne pouze řešit současné problémy svých nových pacientů. Emigrace manželky i její charakter jsou znázorněny ryze negativně a asi se tady bohužel podepsala tehdejší doba. Některé postavy mi byly nesympatické a připadaly mi tak nějak málo uvěřitelné (Alois Švehlík, Marie Logojdová), což mělo výrazný vliv na emoce, které se nedostavily, když se dostavit měly. ()
Těžce nedotažený film, kterému bych rád dal více hvězd ale nemohu. Je v něm příliš mnoho neuzavřeného, nevyřčeného a pár skvělých záběrů (blikající majáček se stožáry vysokého napětí v pozadí) a velmi dobrých hereckých výkonů (Hrušinský) to nezachrání. Navíc mi přijde, že emigrace je zde vykrelesena přesně tak, jak režim v té době chtěl. Zlá manželka tlačící svého neambiciozního muže na post/y zaručující cestování za hranice, se ukáže jako proradná bestie s klidným srdcem řešící svou touhu po západě opuštěním hl. postavy. Zhrzený manžel po této zradě vědomě a s klidným srdcem "odchází" na jih Čech - svého rodiště - aby tam našel klid a smíření. Z místa primáře v Praze není vykopnut, ale z vlastní vůle ho opouští. Pardon, ale to neberu:-) Právě téma emigrace, jeho důsledky a smíření s touto skutečností jsou přesně ta témata, o kterých tento film měl být...Bohužel cenzura či autocenzura autorů tuto klíčovou linii příběhu asi nenechala rozvinout a kvůli tomu film emigraci vylíčil přesně tak, jak režim potřeboval. Nechci aby tento komentář byl brán jako obžaloba nebo kritika autorů v době, kdy si může "kopnout" každý...ale jen o konstatování názoru, který u mne jednoznačně podporuje přesvědčení, že tento film svou kvalitou i zmíněným emigračním poselstvím nepatří do špičky české kinematografie (jak zde pár lidí píše). Tam patří jiné Vláčilovy filmy...např. Údolí včel nebo Markéta Lazarová. ()
"Jandák na kachní farmě velice špatný, bude se to muset prostříhat." Poznámka z režisérova diáře mě vede k povzdechu, kde je František Vláčil, když potřebujeme Jandáka vystřihnout z tuzemské politiky- nejlépe úplně. ()
Vyrovnat se s těžkou životní situací není v novém působišti zdaleka lehké.Velký návrat R.Hrušínského k filmu po vynucené mnohaleté přestávce byl opravdu prvotřídní. ()
Psychologický film z prostředí českého venkova, kde hledá člověk klid a smíření, ale setkává se s nedůvěrou, nezdravými mezilidskými vztahy a dalšími neduhy naší společnosti. Film podtrhuje skvělý Rudolf Hrušínský, ale i další role jsou obsazeny vynikajícími herci nejen tehdejší doby. ()
- "Takze Vy nam nechcete pomoct? Abych Vas mohl vysetrit, na to nemam potrebne vybaveni. Taky nejsem gynekolog". - Nadherny, ale hodne smutny film, v ktorom exceluje Rudolf Hrusinsky /Hrdina ma Strach, Vrah Skryva Tvar, Vyssi Princip/. Ten sa predstavil v roli lekara, ktory odchadza na vidiek najst pohodu, klud a dusevnu vyrovnanost. Namiesto toho nachadza nedoveru a nepochopenie miestnych. Nakoniec vsak odbornymi vedomostami sa mu predsa len cosi podari. Filmu dominuju herecke koncerty Hrusinskeho, ale oplati sa spomenut aj viac vybornych hercov : Somr, Obermaierova /Kladivo na Carodejnice/, Tichankova. Nadhera, dalsi krasny dokaz toho, ze aj za najtuhsej normalizacie vznikali kvalitne a pamataniahodne filmy. 95 % ()
Když jsem si dal ze zvědavosti Dým bramborové natě, tak nějak jsem si v duchu říkal, že už jdu cestou opravdovýho filmovýho gurmána, labužníka a fajnšmekra. Po dokoukání jsem usoudil, že to byla moje mylná domněnka, že na to prostě nemám... Nicméně pan Hrušínský je genialita sama o sobě a díky němu mají filmy tak vysokou kvalitu, jakou mají! 65% ()
Rudolf Hrušínský opět dokázal, že to byl prostě Pan herec co umí hrát dramatické postavy s neskutečnou bravurou, že mu to člověk prostě věří. Příběh osamělého doktora co se snaží na venkově či malém městě pomáhat jak se dá až se snaží zachránit mladou dívku co je těhotná, ale dítě nechce. Film je hodně smutný a končí dost špatně ,ale i zároveň pro někoho dobře. ()
Vyborne spojeni Vlacila a Hrusinskeho. Velmi ponura venkovska atmosfera, kde exceluje Hrusinsky v roli doktora. Pozadu nezustava ani hrobnik Lohnisky a Vera Galatikova. Film, na ktery si clovek musi udelat cas. Vyborna kamera, smysl pro detail a velmi dobre dialogy. ()
Já kretén si nevšiml, že to režíruje Vláčil, který je tak nějak moje Nemesis. Což o to, témata si vybírá zajímavá a neotřelá, ale ta zpracování mi z nějakého důvodu absolutně nevoní a jsou pro mě víceméně nekoukatelná. Dým bramborové natě není výjimka. 30% ()
Jo, byl ten dým cítit. ()
Je vidět, že předloha Bohumila Říhy, snaživého dělníka socialistické literatury, je až po okraj přecpána všemi možnými socialistickými klišé. To, co s tímto režimním výtvorem provedl Vláčil, mě ohromilo a zanechalo v úžasu. Dým bramborové natě je totiž vynikající pocitovka - nejde tu o děj, ani o propracované postavy (ty jsou vlastně falešné - Somr jako vášnivý milovník vesnických rybníků, Jandák jako nezodpovědné mládí, Hrušínský jako moudrost sama), ale jen a jen o atmosféru české vesnice uprostřed normalizace. Něčeho jsem se dotkl, ale nevím čeho - nic tak nepasuje na tento film. Špatný scénář se špatně napsanými postavami - jenže jsou tu herci, kamera, hudba a REŽISÉR. A výsledek je geniální. ()
Neuvěřitelně tichý a klidný film. Perfektně prokreslené postavy ve vedlejších rolích a Hrušínského "pan doktor", tajemný muž bez minulosti uprostřed venkova. Geniální rozhovory s hrobníkem. Perla kinematografie a moje srdcovka....100% ()
Mám ten film rád, jen dodám že kniha je dle mého názoru o něčem jiném, je mnohovrstevnatější barevnější a méně nostalgická a Meluzín je přívětivější než zde... ()
Poezie a melancholické drama starého venkova, ubíhající v tempu doktorovy chůze. Meluzín, nový lékař s postupně a fragmentárně odhalovanou minulostí se seznamuje s novým prostředím, do kterého přináší svoje osobní lidské poselství. Déšť, rybníky, Hrušínský, krásná role pro Logojdovou. Téma lidskosti, podpořené Liškovou hudbou. ()
Hodně pomalý, táhlý, ale také zajímavě se vyvíjející snímek s výtečným Hrušínským a smutným osudem hlavní hrdinky. Art jako vyšitý. ()
"To je jaksi proti lidské přirozenosti jít z lepšího na horší....A tohle má být horší? Pro někoho třeba ne..." Tento Vláčílův melancholický příběh z vesnického prostředí o doktoru, který se rozhodl přejít z místa šéfa kliniky a docent na fakultě na místo obvodního lékaře, má dvě zásadní klady. Jednak je to úžasně úsporné (přesto dokonalé) herectví Rudolfa Hrušínském v roli doktora Jana Meluzína a pak velmi přiléhavá (zádumčivá) hudba Zdeňka Lišky. Určitě zajímavou roli učitelky zde pak ztvárnila i Věra Galatíková. Přes všechny tyto klady, to ale za mě ani po opakovaném zhlédnutí na plný počet hvězdiček není. Může za to podle mě scénář filmu (nebo možná už sama předloha Bohumila Říhy), který pokud jde o postavu doktora Meluzína vyznívá ke konci tak nějak do ztracena. V úvodu filmu doktor říká, že se chce vrátit k "sobě, k tomu co byl nebo co ještě je". Tomu návratu ale chybí nějaká jasnější pointa. Tedy pokud za ni nemám chápat tu situaci s poněkud nevydařeným "domácím porodem". PS: Opětovně zhlédnuto (a komentář napsán) u příležitosti 100. výročí narození Františka Vláčila ()
smekám před vámi, pánové Vláčile a Hrušinský. ()
Spousta dobrých herců se točila kolem Hrušínského. Zas mě uchvátil, lotr jeden. Za úsvitu stáří se snaží upravit svůj životní směr a časem se mu to daří. Jde to jako všechno, když člověk ještě chce. ()
"Něčeho jsem se dotknul a nevím čeho." ()
Reklama