Režie:
František VláčilScénář:
Jiří KřižanKamera:
Ivan ŠlapetaHudba:
Zdeněk LiškaHrají:
Juraj Kukura, Marta Vančurová, Gustáv Valach, Gustav Opočenský, Karel Chromík, Jiří Bartoška, Zdeněk Kutil, Augustín Kubán, Ilja Prachař, Robert Lischke (více)VOD (3)
Obsahy(1)
Je horké léto, dva roky po skončení druhé světové války. Mlčenlivý hospodář Ondřej Baran (J. Kukura) žije na osamělém statku v Beskydech se ženou Terezkou (M. Vančurová) a dvěma dětmi. Jen občas dojíždí do městečka v dolině za nákupy. Má mírumilovnou povahu a konfliktům s místními lidmi se zásadně vyhýbá. Jednoho dne se na jeho statku objeví skupina pěti banderovců. Ukrajinští nacionalisté, kteří mají na svědomí mnoho mrtvých civilistů, se po válce pokoušejí dostat do Rakouska. Jeden z nich je zraněný a než se uzdraví, musí se o ně Ondřej se ženou postarat. Kromě nich zadržují zabijáci na statku i lékaře (G. Valach), kterého musel Ondřej přivézt. Pokud by se muž pokusil přivolat pomoc, zaplatily by to životem jeho děti i s Terezkou. Zatímco policisté v městečku nemají o dění na statku tušení, Ondřej pochopí, že banderovci v zájmu vlastní bezpečnosti nakonec stejně všechny na statku pozabíjejí. A že se bude muset postavit sám proti přesile pěti vycvičených vrahů... Působivé drama scenáristy Jiřího Křižana a režiséra Františka Vláčila vzniklo v roce 1977. Kromě řady jiných ocenění získalo i Velkou cenu Křišťálový glóbus na XXI. MFF v Karlových Varech (ex aequo se sovětským filmem Bílý Bim, černé ucho). (Česká televize)
(více)Recenze (195)
Jiří Bartoška k zasmání, když ho znáte v součatném image... - 3. 9. 2011 - 50% ()
Baladický příběh, jehož atmosféra se postupně stupňuje. Zpočátku jsem měl trochu problémy pochopit jednání postav, hlavně Baranovu poddajnost okolí. Ale od chvíle, kdy posadil syna mezi stádo ovcí, a učil ho dojit, jsem očekával předpokládaný konec. Kukurův výkon gradoval přímoúměrně vývoji jeho postavy. Herecky mě nejvíc překvapil Gustáv Valach. Naopak jsem nevěřil Martě Vančurové, nebo spíš její postavě, která mi přišla nedotažená. Pasekářské memento zachycující nadčasové poselství mě ale stejně dostalo. ()
(KVIFF 2024) Stíny horkého léta mají trochu eliptický úvod, kde je divák zprvu bez vysvětlení vržen do zápletky zasazené do roku 1947, "kdesi pod štramberskou trúbou". Vláčilův film tradičně vyniká po vizuální stránce a nabízí nejeden nápaditý výjev či záběr; rovněž zaujme důrazným hudebním doprovodem. Bylo zajímavé sledovat vývoj vztahu mezi Ondrášem a jeho zprvu pohrdavým a nechápavým synem. Při festivalovém úvodním slovu zaznělo, že se jedná o western - a něco na tom bude. Parné tuzemské léto jako by místy pocitově evokovalo vyprahlý Divoký Západ. Pan Vláčil vskutku uměl své řemeslo! ()
Strašná nuda! Navyše drvivú väčšinu atmosféry a emócií tvorila hudba, bez nej by sa to snáď ani nedalo pozerať. Tak skoro sa k ďalšiemu Vláčilovi nedonútim. ()
Baladický príbeh o odvahe, ktorá sa ako odvaha nejavila. Vláčil vytvoril neuveriteľnú atmosféru dusna vo vzťahoch jednotlivých postáv. Kukura zrejme v najlepšej úlohe svojej kariéry. ()
Vláčil je mistr a žádný jeho film není špatný - i když co se týče tématu 2. světové války, považuji Adelheid za lepší. ()
Kukura vystrúhal ikonickú postavu, akej ťažko hľadať páru, Vláčil potom dodal dusno, ktoré mu mnohí môžu iba závidieť. Veru, byť toto western z nezávislej taliansko-americkej produkcie, nenájdeme kultovejší. Akurát dejová línia mohla byť o čosi rafinovanejšia, pretože nič proti finále, iné byť nemohlo, ale dovoliť divákovi aby ho odhadol už po pár úvodných minútach a ani v najmenšom detaile neprekvapiť, to sa nerobí. Príliš modelové, čo ale nič nemení na fakte, že sa jedná o prvotriedny filmový zážitok, v rámci čs. filmu potom ojedinelý výkon. ()
Rozhodně je krásné vidět, co dokázal maestro Vláčil udělat s příběhem, který by se vcelku snadno za jiných okolností a v jiných končinách mohl stát běžnou žánrovkou. Děj má celkem jednoznačně ono osudové, archetypální ladění, díky kterému není žádné překvapení, k jakému závěru dospěje, ovšem cesta je to zajímavá. Především ta eskalace napětí (kterému zásadně pomáhá - byť místy trošku iritující - hudba Zdeňka Lišky) je výborná. Jen škoda, že scénář nebyl ještě o trochu vyladěnější - motivace hlavní postavy jsou, především v závěru, místy prapodivné, ba až přímo nelogické. ()
"Ten by si nechal nasrať i na hlavu !!" ()
Dusno, kam se podíváš. Brilantní němohra, jíž podráží nohy uspěchaný závěr, který místo toho, aby diváka řádně vyšťavil a vyplivl, se zmůže pouze na pár vteřin napětí a průhledné zakončení. To zabolí. Liškova vystresovaná hudba je jako vždy bez výhrad. ()
Stranou od vesnice žije na svém statku Ondřej Baran s milovanou ženou Terezkou, synem Lukášem a malou Petruškou, jejich poklidný život je narušen v okamžiku, kdy je přepadnou ozbrojení muži, vyžadují pomoc, jídlo, lékaře... Výborná volba spojit do filmového manželského páru půvabnou Martu Vančurovou se sympatickým Jurajem Kukurou, divák je jim od začátku nakloněn a jejich osud mu není lhostejný... Silný příběh s dusnou atmosférou, která je v samotném závěru k zalknutí... Viděno podruhé, hodnocení ponechávám tam, kde už roky je.. ()
Psychologické drama par excellence, bezútěšnost horkého léta a nastavší situace na odlehlé usedlosti hluboko v lesích na diváka z filmu přímo sála, téměř na vlastní kůži lze pocítit pot stékající po tváři osamělého rolníka Barana, kterého tak výborně ztvárňuje Juraj Kukura, nebo strach a obavy rodiny, co bude po odchodu "hostů", jež nikdo nevítal... Mlčenlivé, ponuré, bezvýchodné... Jiří Bartoška je zde k nepoznání, zajímavá role pro něj... Film, u něhož si mimo jiné uvědomíte, že ty nejnespravedlivější rány osudu přichází odtud, odkud je očekáváte nejméně... 80% ()
Na dobu vzniku opravdu výjimečný film. Ve druhé polovině 70. let, po obsazení Československa sovětskými vojsky, se směly točit jen budovatelské a optimistické filmy. Vláčil zvolil ponurost, nebezpečí a část dějin, o které ani komunisté příliš nehovořili. Film o rodině, kterou uvězní nepřátelská squadra banderovců, má skvělé obsazení. Celý film dává smysl a je radost ho sledovat. ()
Má první osobní konfrontace s dílem slavného českého režiséra Františka Vláčila dopadla převelice dobře a už teď se těším až budu mít možnost shlédnout i jiné jeho filmy. Stíny horkého léta je mistrně natočené drama s dobrými hereckými výkony a napětím, které režisér dokázal udržet po celou dobu snímku. Výrazná hudba je jen ku prospěchu věci a místy vytváří téměř až hororovou atmosféru. Suma sumárum to stoprocentní není, ale já těch 5* dám, protože jsem byl navýsost spokojený. ()
V době vzniku, kdy se filmový jazyk a řeč obrazů staly minimálným jevem Vláčil uchvacuje pečlivými kompozicemi a využitím nádherných exteriérů. Hlavně se mu však daří budovat tak hutnou a vygradovanou atmosféru, že se dá v tomto ohledu těžko srovnávat s jiným českým filmem (notný podíl na tom má také invenční až hypnotická hudba Zdeňka Lišky, která se hluboce zarývá pod kůži). Díky originální westernové stylizaci film neztrácí nic na svěžesti, i když ve srovnání s Vláčilovou předchozí tvorbou jde přeci jen o dost přímočarý příběh s jasným poselstvím, kterému chybí příznačná komplexnost. ()
K nádhernému baladickému filmu jak to uměl nafilmovat pouze režisér FRANTIŠEK VLÁČIL, není třeba mnoho slov. Byl to mistr všech mistrů na filmy, které měly podklad opravdových příběhů z opravdové doby. Bylo to tak. V krátké době po válce se potloukaly zbytky vojenské bandy generála BANDERY (odtud "banderovci"), kteří byli původně Ukrajinci a chtěli se probít " na západ" a přitom vraždili, kradli a obtěžovali nejen naše obyvatele, ale každého kdo se jim postavil na odpor. Juraj KUKURA zde podal úžasný výkon, řekla bych, že tato role je jedna z jeho nejlepších. Gustáv VALACH, jako lékař, se choval přesně tak, jak jsem znala mnoho lékařů, kteří byli v té době odkázáni na Hippokratovou přísahu bez ohledu na rozlišení přítel či nepřítel. Proč nedávám filmu 5 hvězdiček ? Protože mi tam vadil Jiří BARTOŠKA se svoji směšnou bílou parukou ( to nebyl blondýn ale albín) a takového Němce, a už vůbec žádného mladého muže, který neměl možnost pravidelné hygieny vlasů, jsem v reálu života neviděla. ()
Dobré drama, na které se dá podívat čas od času znova a znova a pokaždé potěší. Není mnoho takových. ()
DOKONALOST! Tak jako skoro každý film mistra Františka Vláčila. ()
Toto je přesně ten důvod, proč patří František Vláčil mezi nejlepší české režiséry všech dob. I pod tíhou rakoviny minulého režimu dokázal točit takto brilantní díla. Sice jsem tento film, viděný zrovna ve stínu horkého léta, nyní už neshledal tak napínavým jako při prvním zhlédnutí dávno před lety, nicméně stále je vyztužen překrásnou přírodou a věrným valašským nářečím. U snímků pana Vláčila se zkrátka o autenticitu nikdy bát nemusíte. 70% ()
S díly pana Vláčila jsem zatím nenašla společnou řeč. Přepadení venkovské rodiny proběhne tak rychle, že se ani nenadějete a už s ní bydlí dalších pět "hostů". Dlouhou dobu jsem byla k odevzdanému chování dospělých stejně nedůvěřivá jako jejich syn, postupem času jsem ale pochopila, proč se otec Baran tak dlouho vzpíral. Mluví se zde spíše obrazem (záporné postavy nepromluví vůbec!), což je pro Vláčila typické, ale pro mě bohužel hůře stravitelné. V synopsi zmiňované "rozhodující střetnutí" proběhne ve tmě, takže z něj bohužel není moc vidět, Liškova výrazná hudba v některých momentech působila rušivě. Znovu už vidět nemusím. ()
Reklama