![všechny plakáty](http://image.pmgstatic.com/cache/resized/w140/files/images/film/posters/000/410/410545_bce374.jpg)
Režie:
Milan VošmikScénář:
Ota HofmanKamera:
Jan NovákHudba:
Svatopluk HavelkaHrají:
Michaela Chrzanovská, Ivana Fišerová, Zdeněk Deyl, Jan Malaska, Jiřina Bohdalová, Rudolf Hrušínský, Karolina Slunéčková, Naděžda Gajerová, Jana Štěpánková (více)Obsahy(1)
Šestiletá Anička Čejková se přestěhovala s rodiči z vesnice na nové pražské sídliště. Zatím jsou s tatínkem sami, maminka má ale brzy přijít z nemocnice i s novorozeným Ondřejem. Anička při první procházce okolím zabloudí, ale pomůže jí sympatická mladá žena. Je to učitelka Řeháková, do jejíž třídy 1. A zanedlouho Anička nastoupí. Prvňáčkům se ve škole líbí, a když se jim Anička svěří, že se maminka brzy vrátí, rozhodnou se ji slavnostně uvítat. Maminka prochází pak překvapená špalírem dětí do bytu plného květin. Rodiče mají spoustu práce s miminkem a na dceru trochu zapomínají. Tatínek Čejka si to uvědomí, když ho jednou brzy ráno doprovodí Anička do práce a cestou si spolu povídají. Malou školačku čeká ten den ve škole služba. Utírá tabuli a kontroluje čistotu rukou spolužáků. Lidka, nejlepší Aniččina kamarádka, se rozzlobí, když si má znovu umýt ruce. Holčičky se smíří večer při lampionovém průvodu. Jsou Vánoce. Spolužák Olda se Aničce tajně přizná, že tatínek, kterým se vždy chlubil, se opíjí a s ním a nemocnou maminkou nebydlí. Anička s Lidkou se s Oldou učí, aby si zlepšil prospěch. Lidka i Anička onemocní spalničkami. Obě děvčata se uzdraví právě včas, aby mohla převzít pololetní vysvědčení. Lidka a Anička mají jedničku, Olda dvojku. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (26)
"Odtud můžeš volat kam chceš. Do Ameriky nebo na Smíchov." Většina zdejších recenzentů zapomíná, že jedním ze spolutvůrců této optimistické sondy byl scénárista Ota Hofman, který patří mezi nekorunované krále žánru filmů pro děti a mládež. Samozřejmě, jaká doba, takoví lidé. Poetiku idylického venkova kolchoznického rozkvětu stále mladé gottwaldovské republiky z tematicky příbuzné Honzíkovy cesty vystřídal možná až příliš oddětštěný svět panelového sídliště, kde vládnou úplně jiná pravidla. Ale zaměříme-li se na linii setkání nastávajících žáků první třídy se školním prostředím a s novým řádem, nemůže nám uniknout nezpochybnitelná nadčasová kvalita, reprezentovaná zejména různorodým kolektivem, v němž se vyskytují upovídaná děvčata i zlomyslní chlapci. Špílce o bolševické revoluci a vyhnaných pánech nebo básničky o pionýrech a jiskrách zůstávají spíše hořkoúsměvným dokumentem doby, ve které film vznikal (po uskutečněném banskobystrickém kongresu a v předjaří tzv. nové vlny) a zredukované na absolutní minimum. Jako přínosný vklad bych viděl hravý Havelkův hudební doprovod i civilně pojatou roli starostlivého otce, hraného Rudolfem Hrušínským. Vnímat nástup nových generací v rámci bezmála čtyřicetileté epochy totalitního systému je určitě nesnadné, ale minimálně naši rodičové a prarodičové jsou s to schopni dodatečně zhodnotit takto prožitá dětská léta. A zdá se, že to byla šťastná léta. ()
Vošmikovo setkání s předlohou, která cílí na socialistickou výchovu. Co se týče režijní stránky, těžko co namítat - vedení dětských herců nesklouzává do křečovitosti a často pobaví něčím dobře odkoukaným z projevů ratolestí, atmosféra také není špatná - předvánoční atmosféra, tiché zasněžené ulice, malebný lampionový průvod i byt spolužáka s nemocnou matkou. Scénář a předloha však tyto kvalitní stranky velmi schazují - dětská hrdinka nemůže být svým vrstevníkům vůbec sympatická (i když v tomto věku děti rádi mentorují a mají v sobě všechnu moudrost světa), ale když se tohle zakotví ještě do různých socialistických pouček a moralitních scén a k tomu se přidá kladná postava soudružky učitelky, z níž mi spíše běhal mráz po zádech, film si jednoduše užít nelze a divák spíše jen kroutí hlavou, co se dětem tenkrát vtloukalo do hlavy a jak byly ve škole demotivované. Bohdalová však učitelskou průpravu nezapře a Hrušínský se zajímavě zhostil role tatínka. I díky nim se nakonec žádná velká katastrofa nekoná, ale ve Vošmikově tvorbě zahrnuje tento film její nižší polohy. ()
První půlrok v životě malých prvňáčků mě dostal. Ani ne tak poněkud ukřičenou ústřední herečkou nebo agitující "Bohdalkou", ale zejména kouzlem doby, která z filmu sálá. Všechno to kolem dětských přání, obav, Vánoc a dalších maličkostí se mi líbí. A děti jsou kouzelné. Kluk, na kterého se u umyvadla už nedostane, je mamčin spolužák ze školky. A přesně tak tenhle film vnímám - jako drobnou sondu do života dětí na počátku 60. let. ()
Ale vážení na tento film se je nejspíš potřeba dívat především očima dětí a pak očima té doby (která v těch letech vyloženě špatná nebyla), každá doba pak má své, můj otec si nostalgicky zavzpomínal na svá školní léta. Tak mě tak napadá, proč tento snímek zrovna dnes, tedy pár dní po nástupu malých dětí do prvních ročníků Základních škol? Že by jen pro porovnání? Od Vošmika, tvůrce dětských filmů, žádný zázrak ale ani žádné velké zklamání. Určeno pro ty nejmenší diváky, dospělí zas musí mít náladu. "Je to vořech, chyťte ho vořecha":-) ()
Takto profesionálně kvalitně by nikdo dnes dětský film určitě netočil, navíc velmi poetickým způsobem s citem pro duši prvňáčka, velmi nenásilně humanisticky výchovně (pomáhat druhým v nouzi, mít radost z radostí druhého, pomoci jim, když přijde neštěstí etc.). Vnímat takovýto film jako propagandu mi přijde poněkud přes míru, jde jen o odraz reality, navíc propojený s dobovým rituálem lampionového průvodu (na které koneckonců tehdy děti chodily stejně rády jako dnes na keltský svátek mrtvých), navíc následně přecházející do klasického zobrazení vánočních svátků (kapr, stromeček, v hudebním Havelkově podkresu s melodií Narodil se Kristus Pán). ()
Zajímavosti (6)
- Natáčelo se v sídlišti na Břevnově. To bylo vybudováno v letech 1958-1960. Ještě 2 roky od kolaudace probíhaly na sídlišti dokončovací stavební práce. (hippyman)
- Na kopii je copyright 1961, přestože byl film natáčen od 10. 10. 1961 do 15. 2. 1962, schválen 2. 10. 1962 a premiéra byla 16. 11. 1962. Zdroj: Český hraný film 1961-1970, NFA 2004. (ČSFD)
- Na kopii je copyright 1961, přestože byl film natáčen od 10. 10. 1961 do 15. 2. 1962, schválen 2. 10. 1962 a premiéra byla 16. 11. 1962. (lausik)
Reklama