Režie:
John WatersScénář:
John WatersKamera:
John WatersHrají:
Divine, David Lochary, Mary Vivian Pearce, Mink Stole, Cookie Mueller, Edith Massey, Vincent Peranio, Susan Lowe, Jack Walsh, Susan Walsh (více)Obsahy(1)
Do města přijíždí pod vedením Lady Divine potulný cirkus, který má divákům nabídnout úchylné a zvrhlé představení. Ve skutečnosti se jedná o skupinu lupičů, která své diváky po představení okrade, některé z nich dokonce i zabije. Po posledním "představení" Lady Divine zjišťuje, že její přítel se tajně schází s jinou ženou a rozhodne se situaci vyřešit. Vše však dopadne zcela jinak než by si kdokoliv uměl představit. (Mefistofelle)
(více)Recenze (12)
[FOD 2018] Bizarní freak show plná hipíků, završená nejepičtější sexuální scéna s humrem v dějinách kinematografie. Černobílá kamera dává filmu neopakovatelný hutný undergroundový feeling. ()
Zkusim ještě Pink Flamingos, ale pokud to bude podobná "kvalitka", s Watersem končim. MM je mega-nízkorozpočtovka (imdb uvádí $ 5.000), tenhle problém však nebude hlavním šutrem úrazu. On celkově tenhle bizarní brak je hodně o neumětelství: někdy srandovním (konečný masakr v obýváku), mnohdy však jen trapném. Černobílé, rádoby zvrácené soft porno, ve skutečnosti však uřvaný, ukecaný a nudný underground, v němuž jsem si cestu nenašel. Ta jedna hvězda je v podstatě jenom za WTF závěr, ve kterém šíleného/šílenou Lady Divine znásilní obří humr. Nezapomenutelná scéna! ()
Spirituálny underground: Transvestita Divine (Božský/Božská) putuje mestami so svojou cirkusovou show - akýmsi karnevalom perverzií. Vyvolávač naláka vždy skupinu divákov na predstavenie zvrhlostí (od jedenia vlastnej grcanice po lízanie neholeného podpazušia) až do finálneho čísla - spustenia siete na divákov a ich olúpenie, niekedy aj zavraždenie. Najnásilnejší, najzvrhlejší je samozrejme Divine (hrajúci samého/samu seba). Po znásilnení dvojicou feťákov lepidla sa usadí v kostole. Tam sa mu dostane duchovného svetla v podobe zjavenej paralely tŕňovej cesty Ježiša Krista počas jeho extatických výkrikov lemujúcich lesbickú kostolnú súlož. Zmení tento zážitok Divina? Alebo bude potrebovať silnejšie dráždidlo? Dlhé monológové pasáže, niekoľko trefných poznámok k spoločnosti (akýsi Watersov poznávací znak spolu s osvedčenou hereckou baltimorskou partiou) a dokonalý záver (zase kresťanské paralely - úlohu rímskych vojakov tu zobrala na seba americká Národná garda). Šialený výraz transvestitu spolu s orálnou filozofiou zvrhlosti vo Viacnásobných maniakoch vytvorili skvelé predpolie neskorších Ružových plameniakov. ()
Sexualny deviant a uchylak Dyvyne dokonca aj nabozenstvo zosmiesnil: Ateista som tvrdy, to jo, ale v jadru pravoslavny, toto Dyvyne prehnal 4 % ()
A opět tu máme další úchylárnu, kterou dohromady ušili John Waters a Divine. Tentokrát se jedná o něco trochu jiného, než na co jsme od této dvojice zvyklí. A to, že se jedná o černobílý film je teď vedlejší... Ale začněme pěkně od začátku: Hlavní hrdinkou je zde Lady Divine, která vede potulný cirkus, který předvádí divákům všemožné prasárny a úchylnosti. Ve skutečnosti se však jedná o partičku lupičů, která své diváky na konci představení okrade, načež se přesunou do jiného města. Po jednom takovém "vystoupení" se Lady Divine dozví, že její přítel se tajně schází s jinou ženou, a naštvaně se chystá danou situaci vyřešit. Cestou je však znásilněna a na chvíli se zastavuje v kostele. Zde potkává podivnou lesbu a zažije s ní intenzivní sexuální rozkož. A zde právě nastává to, co je u Waterse neobvyklé. Během jejich... hm... aktu (sama nevím, jak to nazývat) se rozvíjí obrazový příběh o Ježíšově utrpení. Je zde snaha o nalezení určité paralely s tím, co Lady Divine prožívá a co prožíval Ježíš na kříži. Současně nám Waters ukazuje záběry bičovaného Krista a poněkud nechutného lesbického... čehosi. Sama nevím, jak si tuto pasáž vyložit. Měla to být provokace vůči církvi či snad nějaké vyšší poslání, které jsem nepochopila? Ať je to tak či onak, ona část filmu byla na můj vkus moc zdlouhavá a do celkového konceptu mi moc nezapadala, což ve výsledku způsobilo, že hodnotím níže, než obvykle u Waterse dělám. P.S.: Jistá scéna s humrem je tak krásně náhodná, trashovitá a bez zdaleka jekéhokoliv smyslu, že ji prostě musím zbožňovat :). ()
Opět se John Waters ukázal ve svym úchylnym světle a nestydí se ukázat cokoliv a nebát se ničeho. A tak kromě různejch nechutnejch záběrů, ujetejch nápadů, nahoty (hlavně nestydatejch koz) a sexuálních úchylek nechybí černej humor, násilí, hipíci a jiny pochybny existence. Všechno samozřejmě natočeny silně amatérsky (že to kolikrát vypadá jak z grotesky), ale to už k režisérovi tak nějak patří. Dočkat se můžeme i několika černejch narážek na vraždu Sharon Tate, která byla těhotná zavražděná asi rok před vznikem filmu Charlesem Mansonem. Taky Ježíšova křížová cesta mi v tomhle filmu připadala jako mnohem větší utrpení, než co natočil Mel Gibson, chch. Místama to ale prochází obdobím nudy. "I love you so fucking much that I could shit." Žádny velky mistrovsky dílo to neni, ale v jakym jinym filmu uvidíte znásilnění humrem? Většinovej divák nemá šancu to pobrat... aji já jsem měl problémy. ()
Tohle je opravdu svým způsobem mistrovské dílo. Je jasné že většinové publikum tohleto nepobere, ale pro fajnšmekry a nadšence do sedmdesátkových sleazy snímků je tohle povinnost. A mělo to skvělý soundtrack (Elvis- just because, jailhouse rock...) I love you so fucking much I could shit. ()
Multiple Maniac je môj prvý undergroundový film od Johna Watersa a nebol som si istý čo mám očakávať. Prečítal som si dosť o týchto filmoch ktoré ochotne urážajú škodoradosť, špinavá lacná kvalita jeho produkcie, jeho film využíva skutočné lokácie a skladá zábery s obmedzeným hereckým umením. ()
Úplná vypatlanost a nicotnost, snad kromě humra. ()
Nejsou to růžoví plameňáci. Ale skoro. A když už má člověk pocit, že ho nic nepřekvapí, objeví se humr! ()
Pražský Jezulátko, celá následující scéna v kostele (křížová cesta), LOBSTORA! Neprávem opomíjený a možná nejlepší Waters. ()
Můj první Waters, a možná poslední. Od úvodních titulků je zřejmé, že budeme sdílet pohled někoho, kdo opovrhuje vytříbeností, a první čtvrthodina slibuje ostrovtipnou protiměšťáckou jízdu. Zbytek filmu (s výjimkou výstupu Pražského jezulátka, oné humří čtverylky ke konci a akčního závěru) mě ale zklamal - překvapivě ne svojí výstředností, ale nudností. Být Američanem, mluvil bych možná jinak. ()
Reklama