Režie:
Jiří WeissScénář:
Karel Josef BenešKamera:
Vladimír NovotnýHudba:
Jiří SrnkaHrají:
Karel Höger, Vlasta Chramostová, Jaroslav Someš, Jaroslav Drahan, Zdeněk Dítě, Soňa Neumannová, Otomar Krejča st., František Holar, Jindřich Narenta (více)Obsahy(1)
Je rok 1941 a v Čechách vládnou neomezenou rukou němečtí nacisté. Inženýr Otakar Racek je nadmíru opatrný člověk, který se za každou cenu snaží vyhnout problémům. Zatímco některé jeho kolegy zatýká gestapo, on dostává nabídku na ředitele nového oddělení. Když odmítne pomoct manželce zatčeného odbojáře, jeho ženou Vlastou to otřese. Má ho však ráda, dokonce tak, že je smířena i s nenávistí Otakarovy zámožné matky. Jednoho dne Vlasta doma na pár dnů ubytuje svého starého známého Ondřeje Rýdla, jenž je na útěku před gestapem. Žena jej před manželem vydává za vzdáleného příbuzného. Otakar však podlehne žárlivosti a na radu své matky si na sledování Vlasty najme soukromého detektiva. Ten je ovšem zároveň konfidentem gestapa a za každého zatčeného odbojáře dostává tučnou odměnu...
Působivé psychologické drama z období okupace natočil režisér Jiří Weiss podle skutečné události, zpracované v románu K. J. Beneše Rodný hlas. Úvodní část filmu tvoří filmový týdeník, režisérem uměle sestavený z různých dobových reportáží.
(oficiální text distributora)
Recenze (35)
Smutné drama o zbabělosti v temné době našeho národa. Vynikající Karel Höger tentokrát v té negativní roli. ()
Ponaučení pro všechny generace.Nezačínejte si nic s komunisty.V tom jejich přeslavném "odboji", o kterém bylo natočeno mnoho zbytečných filmů to byl samý práskač v čele s opěvovaných Juliusem Fučíkem.Dal bych pět hvězd,ale za ty fakany musím jít dolů.Jeden bonzácká krysa, druhý uvědomělý předpuberťák. ()
Přehrávající Höger. Extrémně přehrávající (o čtyři roky starší) Högrova matinka. Nový rekord v přehrávání. Paní udělala z vážně míněné věci naprostou komedii. Takhle jsem se u „vážného“ filmu z války snad nikdy nenasmál. Mátožný Krejča zase těžce podehrává. Jediné děti podávají uvěřitelný výkon. V záplavě propagandy soudruzi ústy středně přehrávající Vlastičky pustí jednu pravdu: „Noviny lžou!!!“. Je podivné, že největší kolaborant se na začátku v tramvaji dostane do drsného konfliktu s esesačkou. To asi aby mu mohl srdnatě pomoci Frous. ()
Neměl jsem nervy na ty syny v protektorátu - hrozná situace pro rodiče. ()
Rozvrstvení společnosti na kolaborující inteligenci či měšťáky a odbojářské dělníky hrubě zkresluje skutečnost. Byla to právě inteligence, bývalí důstojníci, sokolové apod., kteří tvořili páteř odboje a skončili pak v koncentrácích nebo byli za heydrichiády odsouzeni k smrti, protože právě hlavu národa chtěli nacisté zničit. Dělnictvo bylo za války podporováno zvláštními příděly, rekreacemi apod., takže nemělo důvod se bouřit, tedy aspoň ne ve větší míře. ()
Dramatický příběh o hrdinství a zbabělství za německé okupace, které se tragicky promítají i do vnitřních záležitostí uvnitř jedné rodiny, měl určitě větší potenciál, než jak ho dokázal vytěžit Jiří Weiss. Jeho režie ještě vězí oběma nohama uprostřed padesátých let, odráží se v ní až příliš schematismus doby na úkor propracovanější psychologie postav. Nevyrovnanost se projevuje i v hereckých výkonech, kdy mnohem věrohodnější je ustrašený kariérista Karla Högera než jeho statečná manželka v podání tehdy ještě zapálené komunistky Vlasty Chramostové, která svou roli příliš přehrává a podléhá nepřiměřenému patosu. Jak režisér Weiss, tak Vlasta Chramostová, měli to lepší ze své umělecké kariéry teprve před sebou. ()
Marthos zde píše, že se jedná o vzácnou výjimku ve svém žánru, neboť zobrazuje život za okupace i jako morální selhání. Jenže kdo a jak ve snímku o morální zbabělosti káže? Netuším jak moc zde hraje roli úmysl propagovat rudou vlajku a jak moc se autoři snažili vymknout z rukou "Velkého Bratra" a vytvořit kompromis mezi svou ideou a politickou korektností, proto to raději nebudu příliš komentovat. Film mě moc neoslovil ani po stránkách jiných, možná proto, že je vše hnáno do hysterické roviny. ()
Ať si předešlí hodnotitelé kritizují film jak chtějí, mně se líbil a to velmi. Samozřejmě jsou tam úseky poplatné době vzniku, ale atmosféra okupace je zachycena výborně. A herci jsou skvělí. Vyniká Karel Höger řešící dilema, jestli být statečný, nebo se posrat. Fakt, že se posere, vlastně katalyzuje celý děj. Chramostová, Dítě, Dítětová, Haverle, Bek, Neumann, Hlavatý a další v rolích a roličkách těch, co se neposrali... Krejča, Mareš v rolích kolaborantů... herecký koncert... a byl jsem napnutej až do konce... ()
Jak je tady řečeno, role odvážných a zbabělých jsou dané dobou třídního boje, ale když si člověk to třídní dělení odmyslí, tak to vůbec není špatný dílko o druhém odboji a jeho nástrahách, ale třeba i kvůli zmatečnému konci to na Past nemá, byť je Vlasta opět výborná vlastenka. ()
Nebylo to sice tak silný jako třeba Vyšší princip, ale stejně to mělo dobře vystihnutou atmosféru nejistoty a strachu verzus propagandy a síly! Ačkoli je v tom cítit, že je to točené za velmi tvrdého socialismu padesátých let; kdy prostý lid se chová statečně v boji proti utlačovatelům, zatímco vyšší třída, vyšší kasta je zbabělá až kolaborující. I tak se mi film líbí! ()
Film o zkoušce síly charakterů lidí v nelehké době. ()
To, že se jedná o komunistický odboj, tam kdovíjak akcentováno není. Ostatně hlavní hrdinka komunistka není. Chce prostě bojovat proti okupantům, a je jí jedno s kým. Výborný film. ()
Protektorát jsem samozřejmě nezažil, ale myslím, že tady je vykreslen v kontextu střední třídy, konformní inteligence, více než zdařile. Jak do atmosféry, tak do psychologie postav. Högerovi tyhle typy logicky sedí. :-) Podobně jako Narentovi gestapáci. ()
V kontextu doby výjimečný počin, i když dobu svého vzniku nezapře - hlavní představitelka není hrdinka z křemene, ale má i své slabé stránky. A herecký výkon Vlasty Chramostové je úžasný. ()
Kdo už by odvahu měl?, ale silný příběh o odvaze a strachu a charakterech pod tlakem, i v padesátých letech trefné téma. Skvělá Vlasta Chramostová, jako by věděla, že sama nemá moc času a musí být dobrá pokaždé, nebo prostě dobrá je... "Je vidět, kdo toho kluka vychovává." Högerův parádní výkon, rozpolcený ustrašený typ. Rackovi jsou kdesi uprostřed mezi dobrem a zlem a postupně se odhalují, a tedy i oba herci mají co hrát. Trochu nesnesitelný projev synů, ale možná to tak nervydrásající mělo být, kdežto malý Václav Postránecký už tenkrát šikula, možná kdyby hrál raději staršího syna on... ()
Reklama