Režie:
William WylerKamera:
Tony GaudioHudba:
Max SteinerHrají:
Bette Davis, Herbert Marshall, James Stephenson, Frieda Inescort, Gale Sondergaard, Bruce Lester, Cecil Kellaway, Doris Lloyd, Willie Fung, Tetsu Komai (více)Obsahy(1)
Leslie Crosbie (Bette Davis) žije jako žena anglického plantážníka poblíž Singapuru. Když zastřelí z bezprostřední blízkosti Jeffa Hammonda, upadne v podezření z vraždy. Její starostlivý manžel Robert (Herbert Marshall) a jemná anglická singapurská společnost však uvěří jejímu živému líčení, že zastřelila Hammonda v sebeobraně, bráníc se jeho chtíči. Robertův nejlepší přítel, právník Howard Joyce (James Stephenson), se ujímá obhajoby. Howard je poněkud překvapen Lesliiným klidným vystupováním. Když ho malajská vdova po Howardovi (Gale Sondergaard) vydírá dopisem, jejž obdržel její manžel od Leslie v den své vraždy, pochybuje i on o Lesliině nevině... (Pohrobek)
(více)Videa (1)
Recenze (37)
Zhodnotit tento majstrštyk znamená vyjmenovat hezkou řádku superlativů. Úvodní vražda hlavní femme fatale hrdinkou signalizuje úderný a svižný příběh konfliktu emocí ženy. Dnes již v legendární scéně je skvěle naznačen charakter hlavní postavy, což nepochybně platí i o zbytku hereckého ansámblu. Gradace děje v úchvatném noirovském prostředí směřuje ke komplexnímu finále, po jehož shlédnutí jsem si pomyslel, že celá ta zápletka byla vlastně banální, jak správně poznamenal uživatel Douglas. Jenže to byla ta správná karta, na kterou režisér vsadil. Překombinovaných příběhů je tucty a mnohdy se v nich ztrácí i sami scénáristé. Letter však disponuje nejen střízlivým dějstvím, ale konfrontuje diváka s několika dalšími aspekty, které jej činí významným snímkem. (SPOILER) Od manželské nevěry, přes postavení ženy v mužské společnosti až po decentní rasový podtext. Je třeba zmínit i brilantní hudební podkres, který skvěle podtrhuje hloubku právě těchto aspektů. Protřelá a ojedinělá záležitost, která dokazuje Wylerovu genialitu. 95% ()
Dopis (známý u nás i jako List) je třetí z filmů uvedených ve Varech retrospektivě Williama Wylera a opět můžeme pozorovat posun v práci se stylem. Dopis klade mnohem větší důraz kladen na vývoj vyprávění, než tomu bylo u Jezebel a Lištiček, které se soustředily na dramatickou linii vztahů a popis prostředí. Celý příběh je postaven na brilantně rozvedené premise filmu o ženě, která si vymyslí dokonalou krycí historku pro vraždu, ale zapomene na jeden velmi důležitý důkaz. Styl má tentokrát mnohem klasičtější podobu, protože se na rozdíl třeba od Lištiček opravdu musí upínat na vyprávění a podporovat ho. ___ V centru opět stojí silná ženský hrdinka Bette Davisové, která jako by předznamenala typ femme fatale z „noirové série“ (kam ale film víceméně patří, i když vznikl roku 1940 a noiroví puristé trvají na počátečním roku 1941). Celý film začíná ikonickým záběrem odhodlaně střílející Davisové sestupující ze schodů (viz obrázek), který je pravidelně uváděn v různých střihových dokumentech o dějinách americké kinematografie. Snímek ale především obdivuhodně pečlivě dodržuje pravidlo, že když se na začátku objeví v záběru puška, musí (se) jí hrdina na konci (někoho) zastřelit. ___ Každý detail má nějakou funkci v dalším vyprávění a ačkoli film akcentuje určité rasové předsudky, pracuje s obdivuhodnou citlivostí. Strukturované vyprávění je tak čisté, že vzbuzuje dojem jednoduchosti a v některých lidech vyvolávalo po projekci dojem, že by něco podobného dokázali nad vínem napsat taky. Tak do toho, přátelé. Překombinované příběhy vymyslí každý, ale dát dohromady filmy s vyprávěním vypočítaným do posledního detailu, kde všechno zapadne do všeho a žádná informace není navíc, to už je zatracený kumšt. ()
"With all my heart, I still love the man I killed!" Tento film patří určitě k mým oblíbenějším filmům z přelomu 30. a 40. let, přičemž v tomto období vznikl velký počet kvalitních noir snímků. Film byl natočen na základě velmi úspěšné divadelní hry z roku 1927, která vznikla na základě skutečné události z roku 1911. Během tohoto vývoje samozřejmě došlo k odklonění / manipulaci se skutečnostmi, které se promítly do samotného filmu. V roce 1911 žena xy (jméno si nepamatuji) skutečně zabila cizího muže u sebe doma, zatímco byl manžel mimo. Nicméně v soudním procesu byla zbavena viny a z Malajsie se dostala se zdravou kůží pryč (zemřela až někdy v 70. letech v USA, býv. manžel někde v Argentině o hodně dřív). Když byla napsána divadelní hra podle tohoto příběhu, autor si vymyslel dopis, který dokazoval její nevěru, a kolem kterého se celý film (a hra) de facto odvíjí. Mno a jelikož Warner Bros. byli bukvice (a taky protože byla taková doba) nemohl dopustit, aby zfilmovali něco tak skandálního, museli scénář upravit a cizoložství (tehdy stále zločin) museli potrestat smrtí hlavní herečky, za což taky po zásluze sklidili oprávněnou kritiku. Přesto se film stal legendárním a to nejenom zásluhou skvělé mrchy Bette Davis. Mimo ní jsem si užil herecké představení Jamese Stephensona v roli advokáta Howarda Joyce (což byla víceméně jediná jeho pořádná role a byl v té době prakticky neznámý), jeho pomocníka Sen(a) Yung(a) (který tady nepochopitelně nemá profil, ačkoliv hrál v desítkách filmů), a v neposlední řadě taky Gale Sondergaard, která skutečně naháněla hrůzu. Především u vetešníka se celou dobu dala atmosféra přímo krájet. Podtrženo a sečteno, kromě zmršenýho konce, který je prostě dílem doby, je to skvělý snímek a všechna čest Williamu Wylerovi. ()
Na celém Listu mi hodně vadily především dvě věci a bohužel si nemůžu odpustit kritiku ani přesto, že pravděpodobně mají své místo i v knižní předloze. Celou dobu mi připadalo, že exotické prostředí zde hraje jenom na efekt, že se svým způsobem snaží "koupit si" diváka, když pro příběh mělo téměř nulový dopad. To souvisí i s věcí druhou, tedy dost odsuzujícím a omezeným pohledem na exotickou kulturu. Nebýt tohoto, asi bych neměl co vytknout, naopak z celého trojúhelníku jsem byl nadšen. Výborná byla jak femme fatale, tak její manžel a samozřejmě i nerozhodný advokát stojící mezi nimi. Největší chválu si ale bezpochyby zaslouží kamera, právě ta totiž celou dobu udržuje výbornou atmosféru. ()
Není to můj první film od Wylera, zbožňuji Bette Davis, Wylerovy filmy mě nikdy nezklamou, proto jsem nemohla vynechat ani List (někdy také znám jako Dopis). Pro mě prostě vražedná kombinace. Film, odehrávající se převážně v interiérech, má díky tomu svůj náboj a své kouzlo, Bette je tradičně skvělá. Je tu spoustu detailů, na které musíte dávat pozor. Ač je to kvalitní film se vším všudy, nestane u mě na žebříčku mezi těmi nej. Bette má lepší role i filmy, William Wyler má také lepší filmy. Kvalita, ale chtělo by to ještě něco trochu víc... ()
Galerie (34)
Zajímavosti (6)
- Bette Davis a režisér William Wyler sa nedokázali zhodnúť na scéne, keď sa Leslie prizná svojmu manželovi, že ešte stále miluje muža, ktorého zabila. Davis argumentovala tým, že žiadna žena by sa nemohla pozrieť na svojho muža, keby pripúšťala takú vec. Wyler s jej názorom nesúhlasil, na čo herečka odišla z nakrúcania, no neskôr sa vrátila a zahrala to tak, ako to Wyler od nej žiadal. Napriek tomu v nej zostalo presvedčenie, že jej prístup by bol omnoho lepší. Na DVD existuje aj alternatívny záver, ktorý sa od pôvodného odlišuje tým, že neobsahuje práve tento spoločný rozhovor Leslie a Roberta. (ČSFD)
- Predstavitelia štúdia Warner Bros. navrhli, aby bol do úlohy obhajcu obsadený James Stephenson. Potom, ako ho však režisér William Wyler obsadil, zmenili svoje rozhodnutie, pretože sa podľa nich jednalo o dôležitú úlohu, ktorá nemohla byť zverená neznámemu hercovi. Režisér si ale stál za svojím rozhodnutím a k zmene herca nedošlo. (ČSFD)
- Film je adaptáciou rovnomennej divadelnej hry, ktorá mala premiéru v roku 1927 a napísal ju americký spisovateľ William Somerset Maugham. (ČSFD)
Reklama