Režie:
William WylerKamera:
Gregg TolandHudba:
Meredith WillsonHrají:
Bette Davis, Herbert Marshall, Teresa Wright, Richard Carlson, Dan Duryea, Patricia Collinge, Charles Dingle, Carl Benton Reid, Russell Hicks (více)Obsahy(1)
„Nesnášel, jak vypadám, jak mluvím, jak se pohybuji, nesnášel můj přednes dialogů, mé falešné řasy – prostě nic z mé interpretace mu nebylo vhod. Jeho sžíravým poznámkám nic neuniklo. Byla jsem na pokraji nervového zhroucení. Můj oblíbený a nejobdivovanější režisér se mnou bojoval o každou píď mého pojetí. Vůbec se mi nechtělo pokračovat,“ tak vzpomíná Bette Davisová na natáčení Lištiček, poslední spolupráci s Williamem Wylerem, kdy v jejich pracovním vztahu převládla nad někdejší samozřejmou shodou názorů vzdorovitost. Příčinou jejich sporů se stala interpretace hlavní postavy Reginy, při jejímž ztvárnění se Davisová podvědomě poměřovala s expresivním výkonem divadelní představitelky Tallulah Bankheadové. Wyler si však Reginu nepředstavoval jako chamtivou ženu s pocitem křivdy z nenaplněného života, nýbrž jako osobnost zároveň okouzlující i cynicky vypočítavou. Jakkoli se však film nerodil v harmonické shodě, Lištičky se proměnily v dílo, představující výrazný příklad estetické tendence hluboké ostrosti a dlouhého záběru. Námětem se stala divadelní hra Lillian Hellmanové z prostředí provinčního města na přelomu minulého století. Pro podnikatelskou rodinu Hubbardů je finanční zisk nade vše, byť by měl být dosažen za cenu podvodu, proto jsou také jejich vzájemné vztahy bezcitně bezohledné. Aby dosáhla svého cíle, neváhá Regina napomoci i smrti manžela. Scénu, v níž dva muži komunikují prostřednictvím svých obrazů v zrcadlech, považoval Sergej Ejzenštejn za „dílo génia“. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (18)
„Jedni svět požírají a druhí přihlížejí...“ Přes nepochybné filmařské kvality jsem spočátku potřeboval jistý čas, než jsem se do světa tohoto postaršího filmu a zasazení ještě staršího příběhu naplno dostal. Přeci jenom vedle způsobu zpracování námětu, které zde nezapře svůj divadelní původ, jde o film ze vzdálené doby a pro mě i vzdáleného prostředí jižanské podnikatelské rodiny s odlišným způsobem života. Lištičky mají zvláštní komorní atmosféru, která vychází z často dlouhých scén i dlouhých záběrů, které nejednou vedle dialogů upoutají i originálním vizuálním snímáním, a také ze stupňujícího se rodinného dusna ve společnosti rázné panoviční mrchy, skvěle zahrané v podání Bette Davis. Jako drama založené na precizním rozehrání charakterů a z nich vyplývajících vypjatých, někdy přímo k záhubě se řítících vztahů na půdě jednoho domu mají v sobě Lištičky univerzální nadčasovost. Nemohu říct, že bych byl stoprocentně nadšen a když si vzpomenu na Dětskou hodinku od stejného režiséra, taktéž podle divadelní hry Lillian Hellmanové, ta mi přinesla určitě silnější zážitek. Čtyři hvězdičky si ale ten film pro své kvality a působivost v nejedné scéně (včetně posledního dialogu mezi Reginou a Alexandrou + ještě působivějšího, vizuálně podmanivého zakončení beze slov) určitě zaslouží a překvapivě to ve mě zanechalo víc, než některé zde mnohem oblíbenější Wylerovy filmy z výrazně pozdějších let. [75%] ()
Vždycky, když vidím nějaký film s Bette Davis, tak si vzpomenu na písničku Bette Davis Eyes od Kim Carnes. Takhle pichlavé oči žádná herečka nikdy neměla. Taky mi dělá upřímně řečeno problém na ni koukat, i když uznávám, že herečka to byla vynikající. A tady byla přesná. Ostatní mi ale přišli takoví teatrální, nepřirození. ()
Bette Davis hraje opět jedno ze svých žen-monster, které otravují život všem okolo sebe. Film ani s léty neztratil na přitažlivosti a osloví i dnes. Tu ženskou bych uškrtil po deseti minutách filmu, ale ona to bohužel dožije až do konce. Pojetí tehdejšího životního stylu je nám poněkud cizí, o to však bylo tehdy těžší se svobodně rozhodovat a jít za svými sny. Bez peněz to nešlo a pád na dno byl dlouhý a hrozivý. Proto lidé často skousli i nesnesitelné a byli často vězni druhých, ale i sebe samých. 80% ()
Jo, viem kto bol vilo Wajler, ale zeby mal nejako extra bujnu fantaziu sa neda povedat. Dobry bol skor v podani filmu ako emotivnej a vaznej dramy s dorazom na medziludske vztahy - dokazom toho je aj oficialny text distributora, kde mal reziser konflikty s vtedy este mladou Bette Davis /Co se vlastne stalo s Baby Jane/. Staci si precitat, nejdem to tu vypisovat. Vyborne su vsak kulisy maleho provincneho mestecka, silnym atributom su perfektne dialogy a herecke koncerty. Mna totiz stale fascinuje ta bohata americka rodinka v provincnom mestecku na zaciatku 20. storocia, a tento film je znamy svojimi dlhymi scenami, ktore plynu hodne pomaly. Ta scena ked dva chlapi komunikuju prostrednictvom zrkadiel vrele doporucujem . 94 % ()
Názov rovnomennej divadelnej hry Lilian Hellman "The Little Foxes" z roku 1939 je inšpirovaný Šalamúnovou piesňou z kapitoly 2, verš 15 "Polapajte nám líšky, maličké líštičky, čo škodu robia po viniciach. A naša vinica je práve v rozkvete." Režisér William Wyler siahol po tejto adaptácii a jej "divadelnosť" pretavil do filmu obdivuhodným spôsobom. Do dlhých záberov vložil hĺbku scény, ktorá sa väčšinou odohráva v priestrannej miestnosti zámožnej bohatej rodiny a dodáva akýsi trojrozmerný obraz pre diváka. Táto obdivuhodná vlastnosť filmu vyniká v dramatických rovinách ( napr. geniálna scéna tváre Reginy a v pozadí sa jej manžel plazí pre lieky ) a dotvára obsahovú hodnotu príbehu. A ten je pritom jednoduchý. Chamtivá a bezcitná Regina v podaní perfektnej Bette Davis chce použiť pomocou bratov peniaze svojho invalidného manžela na istú investíciu, s ktorou ten nesúhlasí. Práve zobrazenie charakterových vlastností zúčastnených je pôžitkom pre filmového diváka a posúva snímok do zlatého fondu svetovej kinematografie. ()
Galerie (24)
Zajímavosti (6)
- Sergej Ejzenštejn prohlásil, že jen za scénu, v níž se protagonisté Leo (Dan Duryea) a Oscar (Carl Benton Reid) holí a pozorují se přitom v zrcadlech, by Wyler zasloužil filmařskou slávu do konce života. (Hwaelos)
- Bette Davis byla údajně zapůjčena Warner Bros. od společnosti RKO jako dluh za karetní prohru mezi hlavouny obou studií. (Terva)
- Na Broadwayi v roli Reginy excelovala Tallulah Bankheadová, na rozdíl od několika dalších herců se ovšem z jeviště na plátno nepřesunula, protože dle výsledků hereččiných předchozích filmů bylo zřejmé, že její talent funguje na divadelních prknech podstatně lépe, a její roli získala Bette Davisová. Přestože s Wylerem pracovala už potřetí, oba předchozí snímky – Jezebel (1938) a Dopis (1940) – byly velmi úspěšné a oni k sobě navzájem chovali mimořádný profesionální respekt, natáčení Lištiček se proměnilo ve zlý sen a skutečný souboj vůle. Herečka s režisérem se především nikdy neshodli na interpretaci hlavní postavy a v prostředcích, které tuto interpretaci měly doprovázet. Hádky vyvrcholily tím, že Davisová z filmu odešla a vrátila se až po třech týdnech, kdy už hrozilo, že bude nahrazena. Boje ovšem pokračovaly až do konce a Wyler s Davisovou pak už nikdy nepracoval. (Zdroj: Letní filmová škola)
Reklama