Režie:
Petr ZelenkaScénář:
Petr ZelenkaKamera:
Miro GáborHrají:
Pavel Zajíček, František Černý, Michaela Pavlátová, Jan Čechtický, Zuzana Bydžovská, Petr Zelenka, Vladimír Dlouhý, David Černý, Marek Najbrt (více)Obsahy(1)
Kultovní černá komedie o malých lidech a víře v odpuštění. Šest dějově propojených povídek (Štěstí z Kokury, Taxikář, Civilizační návyky, Poslední slušná generace, Pitomci a Duch amerického pilota) se odehrává převážně v noci 6. srpna 1995, padesát let poté, co byla na Hirošimu svržena atomová bomba. Film vypráví o náhodách, zázracích a souvislostech mezi nimi. Také o plivání na vlak, špatném počasí, svržení atomové pumy, vystřelení lidského spermatu do souhvězdí Andromedy, ale i o nevěře a odpuštění. Černá komedie, v níž autoři splétají více či méně související osudy lidí do umného copánku jednoho filmového vyprávění, se stala od své premiéry populární také některými výroky. "To neřeš", "neživíš, tak nepřepínej" a další hlášky už se staly běžnou součástí našeho jazyka. (Česká televize)
(více)Videa (1)
Recenze (403)
"To neřeš" je samozřejmě už dávno kultovní záležitost, film je krásně provázaný, i když v některých momentech trochu absurdní. Nejvíc se mi líbila povídka s Evou Holubovou a Rudolfem Hrušínským, protože tihle dva dokáží ve filmech divy a právěz z jejich úst zaznělo největší množství těch kultovních hlášek (vlastně všechny). ()
Další české "rádoby umění" které není mým šálkem kávy. Dvě hvězdičky za úvod, do kterého by člověk neřekl že je to dílo nějakého českého režiséra a za první povídku, která ještě za něco stála. Další už byla velké WTF a to se stupňovalo až do finále kde to ta závěrečná naprosto zabila. Malé holčičky vyvolají ducha kterého vidí všichni a všem to naprosto přijde normální, nemluvě o tom že může platit historickou měnou, schválně kolik diváků se pozastavilo nad tím, jak vůbec onen voják zemřel že je tak mladý a že si to ani nepamatuje a myslí si že žije. Příběhy jsou sice provázané, ale neřekl bych že dohromady tvoří nějaký ucelený celek, ba dokonce bych řekl že některé jsou naprosto zbytečné a film by se bez nich i obešel, nebo by si vystačil se zkrácenými verzemi...když jsme u toho, on ten film nějaký děj má? Co se vlastně snažil zdělit? Ne, české filmy opravdu ne. ()
Tři a půl... Nedotažený a místy nedomyšlený scénář, typicky české herecké projevy, hlášky sic kultovní - leč !občas! poněkud vypocené a neoriginální... Právě ta provázanost poněkud nedomyšlená. Jednou, až budu mít čas a chuť, tak vám o tom milé děti napíšu elaborát. Režijně rutinní. Neříkám, že se mi ten film nelíbil! Ale proč tomu dávat víc, než si zaslouží! Tak se z toho neudělejte, pytlíkáři... :-))) ()
Tak trochu film z jiného světa... :) Ta originalita je fajn, i když si nejsem jistý, jestli jsem tak úplně pochopil, co tím chtěl autor říct. Každopádně problém je s tou brutální nevyrovnaností. Zatímco někde se nudím a klepu si na čelo, pak příjde fakt zábavná a bizarní věc, která pobaví. Vrcholem filmu je samozřejmě Holubová a Hrušínský, to je prostě pecka. Bohužel i přes ty všechny výborné okamžiky a nápaditost u mě celkový dojem není lepší než na 3*. ()
"Neřeš, nepátrej!" Kultovní film Petra Zelenky pro mě navždy zůstane jedním z našich nejzajímavějších a nejvtipnějších filmů. Zelenkovu filmařskou poetiku mám moc rád, stejně jako jeho styl vyprávění i témata, která si jako režisér vybírá. Z hvězdného hereckého obsazení zmíním alespoň Jiřího Kodeta, který si za Knoflíkáře po právu odnesl Českého lva. Povídky se mi líbily všechny - od skvělého úvodního "japonského" příběhu, přes Taxikáře, Poslední slušnou generaci, Pitomce až po Civilizační návyky. Zelenka jako filmař má co říct, umí vyprávět s černým humorem i vytvořit atmosféru. Výborný film. Je to zkrátka "Štěstí z Kokury." ()
Galerie (10)
Zajímavosti (21)
- Petr Zelenka použil jako materiál film firmy Kodak Super 16 s obrazovým formátem 1,67:1. (Trainspotter)
- Natáčanie filmu prebiehalo v Prahe. (dyfur)
- Scenárista a režisér Petr Zelenka v čase premiéry vzpomínal, že "první povídka - Štěstí z Kokury - vznikla v roce 1990 a psal jsem ji pro Angličany, kteří chtěli natočit povídkový film se silným protiamerickým akcentem. Potom si Kokuru chtěl vzít Igor Chaun do Velmi uvěřitelných příběhů, ale nakonec jsem si ji schoval pro sebe. Další povídky vznikaly postupem doby, jaksi mimoděk, jako 'odpad' vedle filmových scénářů, které jsem psal. (...) Když jsme byli loni v Americe u Grand Canyonu, volal jsem domů a máma mi říkala, že četla v novinách o udělení třímilionového grantu. Začali jsme slavit, Grand Canyon jsme přejmenovali na Grant Canyon, ale pak jsem se zase začal bát. Mňága měla rozpočet tři miliony se vším všudy, tady byly grantové tři miliony zhruba pětinou předpokládaného rozpočtu. Hned jsem si představoval, co by se za to dalo pořídit - třeba krásnej barák. Zodpovědnost za účelné utracení takové sumy mě svazovala." (NIRO)
Reklama