Režie:
Cecilie A. MosliKamera:
Trond TønderHudba:
Gaute StoraasHrají:
Astrid S, Cengiz Al, Ellen Dorrit Petersen, Thorbjørn Harr, Nasrin Khusrawi, Nils Jørgen Kaalstad, Sjur Vatne Brean, Ingrid Giæver, Arthur Hakalahti (více)VOD (4)
Obsahy(1)
Tři přání pro Popelku je nové zpracování legendární pohádky scenáristy Františka Pavlíčka a režiséra Václava Vorlíčka Tři oříšky pro Popelku. Severská pocta české filmové klasice přináší její moderní velkolepou verzi, nové kostýmy, scenérie nefalšované norské zimy a divokých zasněžených hvozdů a samozřejmě i zdravou dávku kouzel. Stejně jako u nás nebo v Německu se právě Vorlíčkova Popelka stala nesmrtelnou vánoční pohádkou i v Norsku, diváci ji tam milují a právě místní tvůrci si proto troufli ji po téměř padesáti letech znovu převyprávět. V příběhu odvahy, lásky, dobrého srdce a magie bude Popelka po smrti svého otce znovu bojovat s tyranskou macechou a nevlastní sestrou, překazí lov třem mladíkům a díky kouzelným oříškům se zúčastní úchvatného plesu, kde získá princovo srdce a na útěku ztratí svůj střevíček. (Bontonfilm)
(více)Recenze (285)
Zbytečný remake? Ano i ne. Špatný film to není. Technické zpracování by mu mohly soudobé české pohádky závidět. Drží při sobě stylově i herecky a některé klíčové momenty originálu celkem důvtipně přepracovává. ()
Nóri nám ukázali, ako sa to dá dojebať ešte viac. Stačí pridať zberačov, buzerantov, kriplov a celkovo tak nejak netrafiť casting, a sme tam. Snáď tá Astrid lepšie spieva ako hraje. Príroda fajn, pokus o remake fajn, ale celý ten zvyšok sa nepodaril. Snáď to žiadna TV nenasadí na štedrý večer namiesto našej Popelky, lebo také protesty budú, aké ešte neboli! 2 z 5 a veľké sklamanie ()
Vlastně proč by ne. Když upustím od klasického pojetí, které máme silně zakořeněné z naší verze, tak je celkem sranda podívat se, jak se příběh dělá ve více liberální a nespoutané zemi. Líbí se mi jaký dosah Popelka má a na Vánoce je to milé zpestření. ()
bro.. ten fart joke.. ()
Z našeho pohledu docela těžce hodnotitelná pohádka, remake jedné z našich největší klasik, která není jen klasickým převedením naší verze slovo od slova, scéna od scény, ale některé klíčové prvky vynechává (hudba), stejně tak humorné prvky (Droběna). Je tak vesměs jasné, že z našeho pohledu se jedná spíše o další variaci na už u nás velmi známou věc. Když se ale člověk dokáže odprostit od znalosti naší verze, a řekne si, že na to jde s čistou hlavou, tak dostane krásnou Norskou krajinu, na Astrid S se také dobře divá, ačkoliv je to spíše přirozená klasická krása, než nevinná Šafránková, a příběh, snažící se spíše o jemnou fantasy atmosféru, než pohádkově laděnou věc. Ve výsledku tak čistý průměr, který neznalého diváka neurazí, ale ani neoslní ničím novým. Bizarní cameo Kristofera Hivju celkové atmoséře nijak nepřidá, a jeho role je pro film absolutně zbytečná. ()
Celý ten Popelčin příběh mi přijde divný a nelíbila se mi zatím žádná varianta od černobílé, přes Vorlíčkovu a ani tahle není moc dobrá. Minimum humoru, který v pohádkách mnohdy marně hledávám a nelogické kotrmelce, které kazí i to málo dobrého. Parádní jsou norské exteriéry (myslím krajinu) a krutopřísná je taky macecha. Jinak je to nuda a takové nijaké. Co člověk nadmíru docení je genialita herců malých rolí, kteří mnohdy zachraňují nejen záběr či scénu, ale ve výsledku se bez nich celý film drolí. Například tady chybí Jan Libíček. Má tu sice svého norského dvojníka, který je ale jen šašek... ()
Tváře umouněné od popela, luk, šíp a kamizola, ale Popelka to není! Norsko se rozhodlo napadnout parazitně naší Popelku! Řekli si: kurňa máme sněhu plnou prdel po celej rok, to se to bude točit pohádka, kterou by jsme my Seveřané tak moc chtěli mít v zimním katalogu. Zamaskujeme to raději pod označením: severská pocta české filmové klasice, kdyby náhodou někdo z Čechů reptal. Jenže to je jako by jste chtěli natočit moderně Vrchní, prchni v Hollywoodu! Prostě aji kdyby se sebevíc snažili, tak klasický věrný divák bude chtít ten domácí produkt, který mu chutná od malička. K tomuto norskému sebevražednému činu mám jako fanoušek č. 1 Tří oříšků pro Popelku oprávněně co napsat, neboť jsem je viděl asi 35x v televizi a 12x v kině jako dítě a mám tudíž k této pohádce až nostalgický a osobní vztah. Tři přání pro Popelku má svého divného norského Vincka, norskou Rozárku i Juráška, norské teplouše Kamila s Vítkem, hubenou Droběnu a strašidelnou Dracula macechu. Některé scény jsou kompletně okopírované, včetně pokrčení nohou, opření rukou, výrazu tváře. Co se týče "nového" zpracování, tak je zařazena černá na bílém (alespoň jeden černoch v každém filmu i kdyby to byl islandský film o Vikinzích) a povinná elgébété scéna. Norská Popelka a celé dekorace jsou takové ruské Nastěnkovské (Mrazík). Jako sněhu tam je fakt dost, ale to bylo v lesních scénách i u originálu. Věřím, že běžným konzumentům se norská varianta může líbit, ale Popelka je jen ta naše a "taky moje". ()
Otrocká kopie Popelky s Šafránkovou. Nechápu, proč to někdo točí.. Jen ten konec se nějak zdramatizuje, tak za to ta 1*. ()
Nový rok sa nám vôbec nezačal dobre a Sviatok troch kráľov napokon v domácom oddychu padol na nórsky remake legendárnej českej pohádky. Ten výber hercov bol snáď zlý vtip, popoluška ešte ako tak ale ten Turek v úlohe princa bol dosť odveci. Samozrejme nechýba povinné lgbt, ale nakoniec to odpad nebude. Z jediného dôvodu, netreba si kaziť ešte viac začiatok nového roka. Ak by sa to volalo úplne inak bol by tento severský film lepším, už len pre svoju atmosféru. 1* ()
A směle proti proudu. Povedený remake. ()
Scenérie líbivé oku, snaha o filmovou velkolepost, avšak chybí tomu kompletně kouzlo pohádky. Neduhy dnešní "korektní" doby už ani nekomentuju. Tyhle věci do pohádky nepatří. ()
⚪Takto. Ak nebudeme porovnávať, tak mám k tomu len jedno slovo - obyčajné. Ale že strašne. Pripomína mi to tie nemecké lacné grimmovské rozprávky, čo vysielajú na stv 1 v sobotu o 16:00. Exteriéry síce pekné, príroda, sneh, všetko fajn, ale každý ten dronový záber je ako z nejakého dokumentu, kamera ide na istotu, ono celkovo v tomto filme nie je nič inovatívne. Všetky tie exteriéry vyzerajú ako jeden plac, nechápem, prečo sa nenakrúcalo aj v nejakom hustom lese, v hore a pod. , veď Nórsko nie je len jedna snehová planina, tuto to tak ale vyzerá.⚪ Nekomentujem výzor zúčastnených, hlavná herečka je pekná, ale nemá takú tú dievčenskú charizmu, princ vyzerá ako brat herca Alexa Wolffa z filmu Hereditary, ostatné skoro nezapamätateľné tváre. Celé si to ide viac menej svojou cestou, neviem, kde je to spomínané ,,vzdávanie úcty" predlohe, skôr je to také ,,niektoré scény zadaptujeme a niektoré nie."⚪Ak už ale chcem aj trocha porovnávať, tak len v bodoch: nechápem, kam ušla chémia medzi hlavnou dvojicou, neviem, prečo je macocha neustále v nejakom ,,horor móde," pýtam sa, prečo je prvá scéna stretnutia natočená tak ako je natočená, narážam na to, že sa hneď skamošia, idú si niekam na preteky atď., prečo na kráľovskom hone sú len traja ľudia z toho je jeden princ a dvaja jeho kamaráti, prečo má Popoluška na plese závoj, cez ktorý všetko vidno, a teda nie ne inkognito, čo je, preboha, zač tá pasáž o žraní hrachu a fazule a ten vtip o prde, kde je tretí oriešok a šaty na svadbu, čo má byť zač ten záver, kde Popoluška feministicky zachraňuje princa a mieri lukom na macochu v horor móde (čakala som, že ju tam fakt oddrbe), a potom feministicky viac-menej odmietne svadbu a hlavne najdôležitejšia otázka - prečo nápadník, ktorý prejaví záujem o zlú sestru Doru je asi tak o 100x krajší ako samotný princ? No, žiaľbohu, sú to všetko rečnícke otázky.⚪Nutno dodať, že okrem fajn kamery, záberov prírody či niektorých interiérov a snahy rozvinúť motív, že sa Popoluška a Dora vlastne navzájom majú celkom rady a nebyť matky, vychádzali by spolu (to je asi to najlepšie, čo film ponúkol ako prácu s postavami) je to celkom triviálne, hudba tam snáď ani nie je, pritom Vorlíčkov film je najviac zapamätateľný práve kvôli nej. ⚪Skrátka taký ten klasický remake, čo nikto nevedel, že potreboval, lebo ho nikto nepotreboval. Ale tak, aspoň môžu Nóri byť vystriekaní z toho, že aj oni majú svoju fúzatú :D multi-kulti-lgbtqi-femini verziu. Aj keď zakomponovať tam gay bozk bolo ok, ale dať na bál niekoho s nadváhou by asi bolo strášne ofenzívne.⚪Ps.: Fakt by ma zaujímalo, koľko mal film rozpočet, pretože očividne nevystalo na komparz. Lebo vážne, kráľ a kráľovná prídu k macoche v jednom koči, nikde žiadny sprievod, stráže, nič. Na kráľovskom hone sú traja ľudia, žiadne zvieratá, psy, nikto nikde. Na bále je tak 30 ľudí, opäť skoro žiadne služobníctvo, žiadny komparz. A na to, že film chcel byť komorný sa to asi neuhrá...⚪ ()
No jasně – byl jsem zvědavý. Viděl jsem moc krásnou pohádku – chytrou, vtipnou, logickou i ekologickou. Veškeré zlo je v ní koncentrováno do zbohatlice, která je hnusná na svou nevlastní dceru. A není divu – Popelka je oblíbená, krásná, charismatická, zatímco Dora ani náhodou. Dora tady ovšem není zlá, je jen pod vlivem své kruté matky. Ostatně – všechny postavy jsou mnohem propracovanější, mají své životy a lépe jim rozumíte. Není to remake, který by otrocky přetáčel scénu za scénou, je to nový pohled na tuhle archetypální situaci. Princ je sexy – tím je splněno asi tak 50 procent mých požadavků na dobrou pohádku – a není to žádný znuděný idiot. Od Popelky se průběžně učí – třeba tomu, že je odporné střílet na zvířata, která nehodláme jíst. Princovi společníci se mají rádi – je to zřejmé z mnoha drobných náznaků. Jejich líbání v situaci, kdy se z radosti nad princem a Popelkou líbají všichni, je naprosto přirozené. A krásné. Doře objedná matka stylistu z města. Přijíždí se svými asistentkami a jako většina špatných stylistů nebere ohled na Dořinu osobnost, okamžitě ji začne předělávat ke svému obrazu. Dora je z toho nešťastná a já se jí ani nedivím. Musí držet nesmyslnou dietu a v šatech se necítí dobře. „Jsem to vůbec já?“ ptá se Dora a my máme šanci chápat, že i ona je obětí kruté ambiciózní matky. Velkým plusem filmu jsou velkolepé záběry na zimní krajinu, na zámek, scéna plesu vtipně naráží na Bradavice, z kouzelných žaludů se šaty tvoří před vašima očima přímo na Popelce a je to kouzlo, které není jen nějakým trapně laciným efektem. Popelka o sobě nepochybuje. Moc dobře ví, že je chytrá a krásná. Orientuje se v situaci. Hezky to vystihuje scéna s princem, kterému zachrání život. Vezmeš si mě? Za muže? Ale vždyť se sotva známe. Tak se to přece dělá… Můžeme si dělat, co chceme. Tahle pohádka bez váhání boří hloupé společenské konvence. Dělala to už Vorlíčkova před padesáti lety, dělá to i tahle – jen jde směle dál. Mirka Spáčilová napsala, že vznikl zbytečný film. Já si už dlouho myslím, že zbytečné jsou především recenze Mirky Spáčilové. ()
Norové jsou mistři v dramatech, thrillerech i kriminálkách, ale naši Popelku nepřekonali. Za mě opravdu slabé. ()
Při hodnocení se člověk neubrání srovnání s Vorlíčkovou Popelkou, přesto: Ústřední dvojice včetně královského páru sympatičtější než v české verzi. Ano, sáhnu nyní mnohým na Libušku, ale Astrid mi prostě i při udržení si emancipačnosti přišla jako ženštější a zvláště jemnější typ lépe pasující na ples. Rovněž mi přišel sympatický motiv Dory jako dívky pod vlivem matky a přitom toužící po skutečném citu, ať sesterském či partnerském. V neposlední řadě kladně kvituji, že přes řadu aluzí na českou verzi (co ti cvrnkne přes nos = spadne do klína, závěrečná jízda po pláni apod.) tato verze přichází s inovacemi jako prostý šat místo svatebních, záchrana prince na mostě či více prostoru vztahu prince s rodiči. Na druhou stranu mi ve filmu vadila nevhodná hudba (hravé motivy nahrazeny příliš vážnými), povrchní pohled na vztah princových kumpánů (ano, nevadilo mi, že se v závěru políbili muži, ale že ten polibek působil nadbytečně právě k nedostatečnému prostoru pro vývoj jejich vztahu) a jistá ukvapenost ve vyprávění druhé půle filmu. V neposlední řadě jsem postrádal poetičnost české verze, respektive ona pohádková atmosféra, kterou Norové uměli navodit v Ronji, dceři loupežníka, ale zde nikoli. Abych to uzavřel: netroufnu si jako zde mnozí ostatní film odsoudit, neboť neznám detailně norskou pohádkovou tvorbu. Dávám 4* proto, že v tuto chvíli se mi neustálým opakováním česká verze již tak zprotivila, že klidně raději sáhnu po norské verzi. A taky po čase po odchodu z kina mi ten film stále vrtá hlavou. ()
Bez kouzla, bez nápadu, nudné...Prdíky, LGBT taneček a casting z Konstantinopole... ()
Když dva dělají totéž, není to totéž. Tohle nesahá Vorlíčkově verzi ani po kotníky. Ale abych tomu úplně nekřivdil, tak to má své kouzlo. Až a hororovou macechu. ()
Bieda... Korektná Popoluška pre nórsku mládež. Ale hudba bola fajn. ()
Solidní remake, který se nemá za co stydět. Našinec se samozřejmě neubrání srovnání se třemi oříšky, ale Tři přání fungují v pohodě, i kdyby jste českou předlohu nikdy neviděli. Je to hezky natočené, krásně se na to dívá, ale záhadou zůstává, proč byl do role severského prince obsazen herec ze středního východu. Pěkná zimní pohádka, u které nechápu ten hejt ve zdejších komentářích. ()
Dávam jednu hviezdičku za nádhernú Nórsku krajinu. Myslím si však, že aj Nóri si radšej pozrú starú českú klasiku. Ale zase prečo by mali potrebu vytvárať takýto remake!? Pozrieť sa to dá, keď už fakt nie je nič lepšie, no stačilo mi raz. Človek si hneď viac váži starú dobrú Popelku, hoci už stokrát videnú. Ak sa Nórom páči viac táto ich, plná politickej korekcie, tak prosím. Rozprávke absolútne chýba atmosféra, podmanivosť, hudba je nevýrazná, rovnako ako herecké výkony. Hlavné postavy si ma vôbec nezískali a za najlepšiu musím označiť macochu, ktorá, čo do temnosti, tú našu prekonala. A nie ani tu sa nedočkáme sladkého bozku Popolušky a princa, ale nejaký bozk tam predsa len bude :) ()
Reklama