Režie:
Sebastian MeiseKamera:
Crystel FournierHrají:
Franz Rogowski, Georg Friedrich, Anton von Lucke, Thomas Prenn, Thomas Stecher, Alfred Hartung, Thomas Wehling, Mex Schlüpfer, Fabian Stumm (více)Obsahy(1)
Hans Hoffman je homosexuál a žid. Obojí ho během 2. světové vlky dostalo do koncentračního tábora, osvobozením jeho problémy ale zdaleka neskončily. Kvůli paragrafu 175 kriminalizujícímu homosexualitu byl odeslán přímo do vězení a za mříže se v průběhu další dvaceti let vracel znovu a znovu. Jediný stálý vztah v životě si tak vytvořil se svým dlouholetým spoluvězněm Viktorem, odsouzeným za vraždu. To, co začalo odporem a pohrdáním, postupně přerostlo v lásku. (AČFK)
(více)Recenze (20)
Mě se film velice líbil. Zpočátku mi trošku vadilo to přehazování v čase, ale postupně jsem si zvykl a dávalo to smysl. Herectví Franze (Hanz) a Georga (Viktor) bylo dokonalé, především Franz se obnažil herecky až na kost, na dřeň a vůbec se nedivím, že získal za svůj herecký výkon tolik palem vítězství a nominací na filmových festivalech po celém světě. Zpracování bylo též úžasné, úplně mě to pohltilo, cítil jsem pot, špínu i zápach vězeňských kobek, dopracované do detailu (např. i zašpiněné nehty). Mé top hodnocení není ovlivněno ani tím, že film samotný vč. jeho tvůrců a herců získal 42 vítězství a 46 nominací rovněž po celém světě, hodnotil bych stejně, i kdyby film neměl ocenění žádné. Vnímám to i jako takové pokračování vynikajícího snímku Paragraph 175. Emocionálně silně-smutný prožitek vč. samotného závěru. Pánové Rogowski a Friedrich, smekám před vámi .... a těmi, kteří zde označili tento film za odpad, pohrdám. 4x10 ()
Chvílemi naprosto super, ale chvílemi strašně vágní. Nicméně nebýt Hanse, tak tomu chybí mnohem více, než takhle. ()
Už z počiatočných záberov naznačujúcich fajčenie vtáka poloplešatým úchylákom či vnikanie údom do konečníka privodilo zdravému človeku nezvratnú chuť vyprázdniť obsah vakovitého orgánu zvaného corpus ventriculi. Neviem prečo sa ale homosexuál tak strašne sťažoval, že ho zavreli do basy, lepšie miesto pre takých predsa ani nie je, to sú pre neho niečo ako nekonečné sexuálne orgie. Prípadne, ak je romantická duša, nájde si aj stáleho spoločníka na vzájomné prehrabávanie sa v konečníku. Je to v podstate bordel zadarmo. Takže žiadna dráma. ()
(LFŠ 2022) Velká svoboda je dalším názorným příkladem toho, že v německy mluvících zemích vznikají silné LGBT filmy (viz Volný pád, Sascha, Letní bouře či Kruh). Meiseho snímek stojí především na silném námětu a hereckém výkonu Franze Rogowského. Pominu-li fakt, že těch 23 let nebylo na Hansovi a Viktorovi úplně moc vidět, nabízí Velká svoboda i tak dost uvěřitelný a autentický příběh o nelehkém údělu (nejen) gayů ve vězení v poválečném Německu. Film si rovněž chytře hraje se slovem "svoboda", které nemusí v kontextu vězení znamenat vždy jen "prostor mimo mříže". Mříže mohou rozdělovat, ale i spojovat! ()
Přetrvává zde obvyklý problém špatných queer dramat a to ten, že mimo svoje milostné preference zde nemají postavy žádný jiný charakter. Naštěstí to tentokrát relativně zapadá do děje, kdy protagonistovi, trýzněnému za svoji homosexualitu všemi navazujícími státními systémy, nezbývá než mít ji jako jediný definiční rámec, který si s sebou může nést kamkoli. To ale pořád nic nemění na tom, že je to jenom jednoduchá historická obžaloba, ve které nemnoho nemluvných, nezajímavých postav obejduje dvě hodiny na čtyřech místech a to je sorrynotsorry dost otrava. ()
Výpověď o jednom dluhu společnosti vůči menšině ve 2. pol. 20. stol. Velmi dobře zahrané, zpracování trochu slabší. Vadily mi ty chaotické časové skoky, nevím, proč to nebylo kontinuální. Smutné, avšak poučné, zejména pro mladší generaci. ()
film střídající výborné pasáže s těmi, které by dokázaly unudit k smrti. Nevím do jaké míry je tenhle příběh založen na reálném základě, ale i kdyby nebyl, tak vzhledem k tomu, že zákony ohledně homosexuality se v Německu změnily až v devadesátých letech celkem věřím, že to zástupci gayů (nejen) rozhodně neměli jednoduché a všechna čest těm, kteří se radši neschovali za "normální" vztah. Některé zdejší komentáře nicméně ukazují, že ani dnešní doba se nijak zásadně neposunula. Někteří jedinci zcela určitě...60% ()
Franz Rogowski mi čím dál tím víc připomíná Joaquina Phoenixe. A to nejen co se týče vzhledu, ale oplývá i neobyčejným charizmatem a výrazným hereckým talentem. V roli homosexuála jsem ho ještě neviděla a musím uznat, že se s ní popasoval skvěle. Rakouský režisér a scenárista Sebastian Meise vsadil na syrovost, a tak se prakticky celý děj filmu Velká svoboda odehrává v drsném prostředí věznice. Nedívá se na něj vůbec hezky. U některých záběrů se slabším povahám může udělat až nevolno. Nicméně snímek má obrovskou výpovědní hodnotu o lidské podstatě a potřebě lásky. (80%) ()
No, nebylo těm klukům tentkrát co závidět. A to ten paragraf 175 zrušili až v roce 1994. Kdo je gay, je sexuální deviant a šup s ním do lochu. A vo tom to celý je. Vězeňský drama, který od diváka očekává docela dost, ale umí to vrátit precizní filmařinou a výkonem Franze Rogowskiho, kterej má ksicht vyloženě pro film. ()
Ironie osudu ukazují, jak jde ve vězení nacházet stopy lidskosti a blízkosti, stejně tak jak je možné je mimo vězení ztrácet. Hranice svobody, lidskosti a blízkosti jsou jen zdánlivě určovány zdmi, ploty a represemi nebo milostnou orientací. Otevřenost a odvahu k překročení fyzické a duševní vzdálenosti, k doteku a vztahu, je třeba hledat v sobě. ()
Vlastně mě docela mrzí, že nemohu jít na více než tři hvězdy. Protože film má zajisté hodně pozitiv. Patří k nim samotný námět (hned po zhlédnutí mě snímek donutil dohledávat si více informací k prokletému § 175), nápad rozpracovat ho (trochu netradičně) v prostředí věznice a otevřít na něm otázky po hledání/udržení vlastní důstojnosti, potřebě být sami sebou a milovat a být milován, svobodě, která může být nalezena v nesvobodě, zatímco když jsme svobodní fakticky, najednou se nám jí (překvapivě) nedostává. K plusům určitě patří herecké výkony, zejména pak Franze Rogowského (toho borce má kamera opravdu ráda a právě on dělá z mého pohledu snímek o několik čísel poutavější než by byl bez něj). Sexuální scény mě nijak nepohoršovaly, ač byly někdy hodně explicitní (některé byly nadto naopak až překvapivě - vzhledem k prostředí věznice - velmi něžné). Někdo by asi mohl začít moralizovat např. nad pokoutnými (promiskuitními) chvílemi rozkoší na zaplivaných záchodcích. Nebylo to ale do velké míry něco, k čemu ty chlapy nutila doba, která lidem zakazovala být tím, kým se narodili? Nebylo právě tohle počínání spíše než ukázkou nějakého nezvladatelného chtíče či slabosti projevem touhy zůstat sám sebou navzdory okolnostem?... Proč nakonec jen ty tři hvězdy? Ačkoli asi chápu důvody (poctivé zobrazení syrového vězeňského prostředí, toho, jak pomalu v něm může v přítomném stereotypu ubíhat čas...), bylo to na mě příliš táhlé, dlouhé, s až moc scénami, kde se toho nedělo tolik, aby mě to zaujalo a nenudilo. A zejména to pro mě postupem času skoro až ubíjelo vyjmenovaná pozitiva. Možná kdybychom trochu více poznali alespoň hlavního hrdinu, trochu se pozměnil poměr scén beze slov a těch s nějakými dialogy, kdyby se snímek alespoň o trochu zkrátil, šla bych na čtyři. Tak jako tak je to ale určitě film zajímavý a nelituji, že jsem ho viděla. Už jen proto, že jsem se dozvěděla něco více o jednom bolestivém tématu z poměrně nedávné minulosti (o to horší, když si člověk uvědomí, že to vážně není nějaký středověk) a objevila nadějného herce, o kterém jsem dosud neměla potuchy. 60 %. ()
Téma snímku je velmi poutavé, avšak jeho potenciál nebyl využit. To však není zdaleka jeho jediný nedostatek – chronologická roztříštěnost ubírá na srozumitelnosti příběhu a jeví se až nepochopitelně, neboť se tak režisér dobrovolně připravil o způsob, prostřednictvím kterého mohl utvořit vztah mezi divákem a hlavním hrdinou. I přesto, že za postavou Hanse stojí silný příběh, více jsem se o jeho osudu dozvěděla z anotace k filmu, než ze snímku samotného, což je dosti smutné. Hansův pohnutý osud je ve filmu artikulován tak krkolomným a ledabylým způsobem, až se chce brečet. Celkově bych snímku vytkla necitlivost pro gradaci děje, který je velmi rozvleklý - s ubíhajícími minutami se stává stereotypním a přestává poutat pozornost. Filmu se ani nepodařilo vytvořit kontrast mezi drsným vězeňským prostředím a intimitou, která zde byla zobrazována především prostřednictvím tělesnosti. Franz Rogowski je sice velmi charismatický herec, avšak jeho charisma a herecký výkon neutáhne stopáž 117 minut. Jediná scéna, která mě ve filmu oslovila, se odehrála v samém závěru, avšak ty dvě hodiny utrpení a skřípění zubů za to opravdu nestojí. Námět filmu se tak ve finále jeví vhodnější pro dokumentární zpracování. ()
Ač mám filmy s vězeňskou tématikou tuze rád, libuji si ve slow-burnech a rozhodně se nehlásím mezi homofoby, tak tafy jsem se chvílemi opravdu nudil a nebojím se to přiznat. Téma jako takové na mě z nějakého důvodu také nepůsobilo tak silně, jak by si asi tvůrci přáli. Koukalo se na to celkem dobře, ale nejsem si vlastně jist, jestli bych někomu známému film vůbec doporučil - asi bych upřednostil jakoukoliv jinou, zajímavější novinku. ()
Zajímavé, vlastně jsem nevěděla, jak se zacházelo s homosexuály ve 20. století. A hlavní hrdina nesl celý příběh velmi dobře. Klobouk dolů. [iVysílání ČT: LGBTQ+] ()
Syrový, německy chladný obraz homosexuálů ve vězení v šedesátých letech. ()
Po dlouhé době konečně zase narážím na queer drama, které mě chytlo a nepustilo. Příběh by sice snesl klidně i dvojnásobnou stopáž, aby se divák dozvěděl z minulosti obou protagonistů něco víc než jen útržky a aby se jejich vztah rozvíjel trochu organičtěji, uvěřitelněji, ale i tak to byl perfektní kinematografický zážitek. Zvláště se mi líbí hořkosladký konec, který otevírá filozofickou otázku, kolik různých podob vlastně svoboda má a jaká je její cena. Trochu mi to připomnělo Shawshank, ale přesto si Velká svoboda dokázala zachovat vlastní poetiku, a vzdálená analogie tak byla jen vkusně zvoleným přínosem, nikoli přívažkem. ()
Silný film vystavěný na absurdním a fašistickém smýšlení tehdejší maskulinní vládní garnitury, kdy homofobní pokrytci tyranizovali homosexuální menšinu. Hlavní hrdina putuje z koncentráku rovnou do vězení kvůli své orientaci a tak je to pořád dokola. FR je úžasný sugestivní herec a zvládl to na 1*. Za mě je film především o nezdolné vůli žít a milovat, drsné a syrové vykreslení téměř každého detailu jen umocňovalo beznaděj vězeňských cel a mříží. Nejsilnější je samotný závěr... Doporučuju!!! ()
Na celém filmu je nejlepší závěr. Spoiler: Jak dokáže na jednu stranu zákon zničit život a na druhou najdete velkou lásku ()
Zásadní příspěvek k žánru queer filmu. O stěží představitelné situaci homosexuálů v poválečném Německu se mi snad ani nechce rozepisovat, pro ilustraci odkazuji na dokument Paragraf 175 od Epsteina a Friedmana. Velká svoboda není dokument o útlaku gayů, ale vyprávěním intimního příběhu dvou trestanců působí neméně sugestivně. Žádná velká gesta, žádný umělý patos, zato prostor pro skvělé herectví. ()
Reklama