Režie:
Kevin SmithScénář:
Kevin SmithKamera:
Learan KahanovHudba:
James L. VenableHrají:
Brian O'Halloran, Jeff Anderson, Kevin Smith, Jason Mewes, Trevor Fehrman, Rosario Dawson, Marilyn Ghigliotti, Fred Armisen, Justin Long, Ben Affleck (více)VOD (1)
Obsahy(1)
Dante (Brian O'Halloran), Elias (Trevor Fehrman), Jay (Jason Mewes) a Silent Bob (Kevin Smith) jsou po infarktu naverbováni Randalem (Jeff Anderson), aby natočili film o samoobsluze, která to všechno začala. (mikki089)
Videa (1)
Recenze (49)
Tak som konečne dostal chuť si to pustiť a bohužiaľ je to také sklamanie ako sa dalo čakať. Smith to už v sebe nemá. Nezvláda nielen formu, ale už mu došli aj nápady. Téma smrti tu proste vôbec nefunguje. Najsmutnejšie bolo, že po náznaku posunu v živote ústredného dua v minulom diely, sa ukázalo, že sa mentálne vrátili niekde do stavu z jednotky. A tie somariny, ktoré zamlada pôsobili cool, sú už len trápne. Najviac to vidno v druhej polovici filmu, v ktorej sledujeme ako opakujú scény z jednotky. Skutočne vydarených vtipov, ktoré ma rozosmiali, tam je minimum (cameo Ethana Supleeho, ktorý tú skurvenú loďku stále nevidí). Väčšinou sa len cituje alebo nadväzuje na legendárne hlášky z minulých Smithových filmov, ktoré, sú také legendárne, že som si ich dobre pamätal, aj keď som tie filmy nevidel už roky. Na hlášky z tohto dielu si už zajtra nespomeniem. Väčšina cameo výstupov je tiež zbytočná. Affleck znova pripomína, prečo získal povesť mizerného herca. Celkovo sa mi vôbec nepáčilo aký osud Smith pre tieto postavy prichystal a ani samotné spracovanie tomu vôbec nepomohlo. So Smithom to definitívne vzdávam. Chcel som dať tretiu hviezdu aspoň z nostalgie, ale pri repete predošlých filmov, si tento diel už nepustím. 5/10. ()
Nad přátelstvím dvou loserů, kteří se kopali do zadku a neměli snahu se nikam posunout, jsme se poprvé bavili v první polovině 90. let. A bylo to zatraceně fajn. Stáli a brblali za kasou Quick Stopu a i přes nespočet krutě sprostých scén nám předložili vlastně „vyzrálý“ film o důležitých věcech. Nezávislý klenot Kevin Smith se pak ke kultovní záležitosti (v roce 2006) vrátil, hrdinům Randallovi a Dantemu bylo přes třicet a dojemně se ohlíželi za minulými časy. Bylo to prostě, jak kdybychom po letech potkali kámoše ze střední, prokecali s nimi večer a byli rádi, že se za ty roky příliš nezměnili. Smith byl tehdy na vrcholu. Jenže přičichnul k hollywoodským látkám a celé mu to tak nějak trochu zhořklo. A teď víc než dekádu nenatočil nic slušného. Třetí Clerks nejsou výjimkou. Dialogy dávno nejsou chytré a už vůbec ne vtipné, nostalgie nefunguje, snad jen, když se na plátně objeví Rosario Dawson. To, co kdysi fungovalo, teď působí křečovitě, přitom chlapíkům táhne na padesát, jeden prodělal infarkt a vyplouvání starých „křivd“ mohlo být nosnější. Potěší snad jen pár starých známých vedlejších postav či pořád stylový soundtrack. Každopádně starý dobrý Kevin Smith je definitivně pryč. Z těch 100 minut zafungoval jen zlomek. ()
Snezenky a machri po 25 letech.. vlastne Dante, Randal a spol. po 16.. ci vlastne po 28 rokoch. No, nic svetaborne ci originalne. Smith vlastne rekapituluje a parafrazuje prvy diel po viacmenej svojej skusenosti aku ma postava Randala. Je to viac sad, nez funny.. ta smutna nalada sa tiahne celym filmom a zaverecny titulkovy epilog to len podskrtol. Pozera sa na to v pohode, ale prve dva diely su na mile daleko vpredu. Kevin Smith by po tomto uz nemal nic tocit. Pre jeho dobro a pre dobro nas.. jeho fanusikov. ()
Kevin Smith, geek hlavou i srdcem, který na vlastní náklady v roce 1994 realizoval dnes již kultovní podívanou Clerks. Nezávislá konverzačka založená na dialozích, které jsou sice do velké míry o ničem, ale díky autenticitě mají poutavou výpovědní hodnotu, je z dnešního pohledu vnímána jako první instament rozšířeného světa View Askewniverse, duo Jay a Tichej Bob se stali kultovními postavami a i když se Smith nikdy nedostal do první hollywoodské ligy, silnou fanouškovskou základnu má dodnes. Jak to poté vypadalo, že View Askewniverse v roce 2006 zakončili Clerks II, Smith již v roce 2019 realizoval reboot Jaye a Mlčenlivého Boba a nyní se skrze Clerks III vrací přesně tam, kde to celé začalo. Druhý film Jaye a Mlčenlivého Boba si v roce 2019 utahoval z rebootů a dojení slavných značek, Clerks III jsou poté dle očekávání díky své zápletce meta záležitost. Po téměř 30 letech se tak skrze natáčení nezávislého filmu reflektují scény z prvního filmu, kdy je ovšem háček v tom, že to nadále působí, že Smith svou rafinovanost ztratil právě někdy po Clerks II. Kdysi chytře a vtipné vystavěné dialogy jsou nově nahrazené prvoplánovými momenty, kdy to celé působí dojmem, že jsou Clerks III stejnou generační výpovědí jako byli předchozí dva filmy. Jenže to co v 90. letech fungovalo tak výtečně nově nefunguje. Dle očekávání jsou Clerks III v jistých momentech vážnější a to by nemusel být problém. Už Smithovo Hledám Amy (též součást VA) vlastně spíše než komedie fungovala jako bravurně vedené romantické drama, kdy to celé působilo dojmem, že má Smith jasný cit a dokáže vážnější téma s menší dávkou svého typického humoru řádně realizovat. Randal v podání Jeffa Andersona ostatně po vzoru Kevina Smithe prodělá infarkt a začíná se u něj projevovat krize středního věku, kterou se rozhodně řešit netradičním způsobem, Dante v podání Briana O´Hallorana se poté musí vyrovnávat s tragickou událostí ve své minulosti a natáčení celovečerního filmu je ve finále i zkouškou přátelství. Celý tento krapet odlišný přístup by sám o sobě měl nějaký potenciál a Clerks III by mohli fungovat jako brutální emoční nářez. Ale výsledek se zastaví přesně někde v polovině. Návrat ke kořenům by přitom v jádru mohl být přesně to, co by Smitha v lepší formě mohl vrátit na výsluní. Je radost vidět staré známé tváře a to především Jeffa Andersona, který dlouhou dobu odmítal návrat a tím pádem stál za delší prodlevou mezi druhými a třetími Clerks. Zároveň ovšem není dvakrát milé vidět, že Smitha očividně krapet opustila múza a neustále sází na něco, co kdysi fungovalo a přitom doufá, že se to bude fungovat i nyní. Jenže nefunguje. V jistých momentech je ovšem opět potvrzen jeho scenáristický um a starý dobrý Kevin Smith tam pořád někde schovaný je. Jenže je zastíněn novým a o poznání horším Kevinem Smithem, který jen krapet pomočuje odkaz svého minulého já. Samotná nostalgie, reflektování známých momentů a připomínky toho, že v 90. letech bylo hezky sami o sobě fungují v rovině příjemné nostalgie, přeci jen z nich ovšem většinu času čpí menší prvoplánovost. Clerks III dokážou být ve svých nejlepších momentech vtipní, uvědomělí i dojemní, těch momentů ovšem v součtu pořád není dost. I když Smith i tentokrát vtipně několikrát sází na popkulturní odkazy, zlaté časy diskutování na téma nevinných instalatérů na Hvězdě smrti jsou ovšem pryč. Smith si Clerks III očividně natočil pro radost a je to v pořádku. Zastánci jeho počáteční tvorby ovšem nejspíš takovou radost mít nebudou. Jedna kapitola View Askewniverse poté sice Clerks III končí, v nejbližších letech ovšem dojde minimálně na pokračování Mallrats. Po rebootu Jaye a Mlčenlivého Boba a třetích Clerks je vlastně těžké věřit tomu, že by se skrze druhé Flákače mohl Smith vrátit do formy ze svých nejlepších časů, naděje ovšem přeci jen nadále existuje.... () (méně) (více)
Chvíľu sa na to zvyká. Je viac ako isté, že táto doba takýmto filmom nepraje, preto je trošku zázrak, že vôbec vznikol. Podobne ako pri prvom príbehu v ktorom Smith túžil vypovedať obyčajný príbeh o obyčajných ľuďoch aký zažil, je aj tento poznačený jeho skúsenosťou, tentoraz so smrťou a s tým, ako sa vysporiadal s vlastnou smrteľnosťou. Na začiatku kostrbaté. Brian má svoje silné aj slabé miesta. Tie zaváňajú až divadelným prehrávaním. A takmer na každý dialóg je tu vždy zbytočná reakcia niekoho, kto práve nerozpráva. Lenže potom príde scéna na cintoríne...prvý čiernobiely záber...sfajčený Moody...a kopec ďalších drobných vecí. A odrazu som bol späť. V roku 2008 kedy som Clerks videl po prvý krát. Tých 5* je nostalgických. V najlepšom zmysle. Ako fanúšik celého View Askiew univerza som dostal vtip, aj plač...skvelé comea (Buffy!) a hlavne som dostal Rosario Dawson. Dnes je večer, aj napriek všetkému, čo sa momentálne vo svete deje, trošku krajší. Lebo som si pripomenul, prečo som sa do filmu kedysi zamiloval. Odporúčam kuknúť aj záverečné titulky. Počas nich je tam príjemná rozlúčka od Kevina Smitha. ()
Reklama