Režie:
Michail KalatozovKamera:
Sergej UrusevskijObsahy(1)
Po úspechu filmu Žeriavy tiahnu (1957), ktorý v svojej dobe ohúril celý svet svojimi avantgardnými prvkami vo filmovej reči a v neposlednom rade uspel aj na festivale v Cannes, naďalej pokračovala spolupráca medzi režisérom Michailom Kalatozovom a kameramanom Sergejom Urusevskym. Ich nasledujúci film Neodoslaný dopis (1959) je existenciálnou dobrodružnou drámou o osude štyroch geológov, troch mužov a jednej ženy, hľadajúcich diamanty v sibírskej tajge. Radosť z úspešného nálezu vystrieda katastrofa veľkého požiaru lesa, ktorý ich odreže od jedla aj lodí. Ich jedinou šancou na prežitie je únik k rieke a dopomôcť im k tomu môže už len túžba po živote. Pomalé tempo, precízne riešené dlhé kamerové jazdy či spektakulárna hudba Nikolaia Kryukova dávajú možnosť nielen precítiť psychické stavy postáv, ale aj zachytiť čas a priestor v stáze. Psychologicky bravúrne tu je vykreslená beznádej, strach či sexuálna frustrácia postav, zahraných skvelými hercami, medzi ktorými vyniká talentovaná Taťjana Samojlova. Na prvý pohľad banálny príbeh Valeri Osipova sa vďaka tejto progresívnej forme zapísal do dejín nielen sovietskej kinematografie.
Hypnotický a duchovný rozmer atmosféry Neodoslaného dopisu si všimol aj Andrej Tarkovskij, ktorý sa filmom inšpiroval pri nakrúcaní jeho kultového snímku Stalker (1979).
(jaklee)
Recenze (31)
V tomto prípade nie je až tak fascinujúce sledovať štyroch hľadačov diamantov v sibírskej ( ruskej ) tajge, ale skôr sa kochať čiernobielou krásnou kryštalickou kamerou, ktorá ich v geniálnych, brilantných sekvenciách sprevádza, v dobrom, aj v zlom. Samozrejme, bez hercov, by to bola nula bodov, ak by tu nevystupovali. Jedna žena a traja muži, sú najprv šťastní a odhodlaní nájsť vytúžené diamanty, to sa im aj podarí, a to po úmornom, vyčerpávajúcom hľadaní, ale príchod kolosálneho požiaru, im zhatí postup vpred, lebo oheň je životu extrémne nebezpečný, do úvahy prichádzajú aj úmrtia, ale nie všetky z príčinu požiaru, ale aj z veľkého vyčerpania... zima a hlad. Režisér Kalatozov a kameraman Urusevskij, je veľmi silná KOMBINÁCIA, niečo na spôsob - Alejandro G. Iñárritu a Emmanuel Lubezki, v minuloročnom The Revenant, nespomínam tento príklad nadarmo, lebo svojim spracovaním, sú si obidva snímky podobné : Prežitie v ťažkých, nehostinných, prírodných podmienkach... Možno úspešní mexickí tvorcovia sa týmto málo známym, diamantovým filmom - inšpirovali ? Ak by to tak bolo, chybu by neurobili ! „Musím sa ich spýtať” . Ak by tu nebolo toľko, tých častých „súdruhov” , že nad nimi - NIET, tak na to som dosť alergický, tak vtedy by som dal za plný počet, 100 % !!! Ale inak, stále sa jedná o bravúrny film... , ktorý pozná málo ľudí... ()
Když si odmyslíme tu nutnou "ideologickou" zabarvenost, která mimochodem neni tak strašná, je tam i dost nenápadný kritiky, tak o čem film je? O tom nikdy to nevzdat, což je samo o sobě dost. Můžeme si myslet, že to je komunistická propaganda, a je to i pravda, ale přesto za tim všim jde o to nevzdávat se. A díky tomu Rusové přežili a přežijou všechno :-), navzdory všem Stalinům, Putinům, církvi, Mongolům atd. I když to někdy musí strašně bolet. Záverečná "plavba" na voru po sibiřskej řece mluví za vše a je ohromně silná. Tohle je jeden z těch filmů, kterej i za několik dnů, tejdnů, v nás pořád rezonuje a inspiruje. Ehm, mně se to tedy tak stalo :-). Rozebírat film snad ani nemá cenu, obrazová stránka u Kalatozova tradičně skvělá, velkým plusem a dalším "hercem" je příroda Sibiře. Ostatní herci spíš expresivní, ale uvěřitelní, prostě dobrý. ()
Kamera Sergeje Urusevského mne zase dostala. Musel jsem neustále obdivovat výtvarnou stránku filmu (na níž má jistě svůj podíl i tajga) dokonce i v drsných scénách umírání jednotlivých hrdinů. Autoři filmu jistě se museli popasovat s dobovým ideologickým rámcem, ale vyřešili to dobře v intencích veršů jednoho klasika: ..." dělník je smrtelný / práce je živá...", takže to nevyznívá tak propagandisticky. Ideologicky však byli jistě limitováni, ale zase si mohli dovolit tu tvůrčí svobodu, že nechali umřít i takové hrdiny, jichž smrt by byla v dobové hollywoodské produkci naprosto nemyslitelná, protože bez hepyendu klesá komerční potenciál. Prostě, ty hranice tvůrčí svobody jsou různé. --- Jinak, přál bych si, aby tento tvůrčí kolektiv natočil nějaký film podle povídek Jacka Londona z dálného Severu. Dovedu si přesdatvit, že tito by třeba takovou Lásku k životu natočili naprosto skvěle a v duchu autorova záměru. ()
Čo robí tento film výnimočným nie je len epická symfonická hudba, ale hlavne veľmi osobná kamera využívajúca celý svoj potenciál. Vznikla tak vizuálna smršť, kde sa kamera na jednej strane vyžíva v zobrazovaní nezlomnosti sovietskeho človeka, na strane druhej však dokáže preniknúť do duše a stáva sa veľmi intímnou. Našťasie toho ideologického pátosu je v primeranej miere a dôraz je kladený hlavne na samotnú expedíciu ako takú, nebezpečenstvo v nehostinnej tajge či osobné tragédie. Neodoslaný list je výnimočný film svojim poctivým spracovaním, citom pre gradáciu napätia a vykreslením zúfalého boja človeka o holý život. ()
Když se popasuju s dobovým vyzněním, kde mimo jiné poslední žijící člen výpravy v deliriu vidí ten krásný důl, který jednou na místě nálezu diamantů bude stát, tak zůstává úchvatně natočená výprava do nitra země nikoho. Samotná myšlenka dobrovolné oběti ve prospěch vyššího cíle, pokud se zbaví ideologického balastu, je velmi působivá. Požár lesa vypadá natolik realisticky, že snad kvůli natáčení opravdu zapálili pár hektarů tajgy, a závěrečná mrazivá desetiminutovka na voru zase připomene, co to znamená, když se řekne "zima jak v ruským filmu." Z dnešního pohledu mi asi chybí realističtější psychologická stránka, ale i tak jsem byl okouzlen. Hodně silné čtyři hvězdy. Edit: Po pár letech zvyšuji na pět, protože dojem krásné čistoty filmu za celou tu dobu nevymizel. ()
Galerie (35)
Photo © Mosfilm
![Neodeslaný dopis - Z filmu](http://image.pmgstatic.com/cache/resized/w663/files/images/film/photos/161/557/161557245_5ce4be.jpg)
Reklama