Režie:
Hynek BočanKamera:
Jiří ŠámalHudba:
Jaroslav UhlířHrají:
Dagmar Havlová, Jakub Zdeněk, Jiří Schmitzer, Simona Stašová, Naďa Konvalinková, Barbora Srncová, Michal Dlouhý, Zdeněk Žák, Blanka Lormanová, Svatopluk Skopal, Stella Zázvorková, Klára Issová (více)Epizody(6)
Obsahy(1)
Šestidílný seriál Když se slunci nedaří se odehrává převážně v nemocnici, jejímiž pacienty jsou děti nejrůznějšího stáří. Autoři seriálu se záměrně vyhnuli těžkým a beznadějným případům a jejich nemocnici proto většinou opouštějí uzdravené děti. Přesto se i v této pohodové nemocnici setkáme s onemocněními vážnými, v současné dětské populaci relativně častými, jejichž léčení klade na pacienty, ale také na jejich rodiče, nemalé nároky. V každém případě je seriálová nemocnice místem důvěry v uzdravení zejména díky vedoucí lékařce dětského oddělení, doktorce Šnajberkové (D. Veškrnová). (Česká televize)
(více)Recenze (33)
Asi nejlepší porevoluční seriál z nemocničního prostředí. Zajímavé příběhy pacientů i lékařky Šnajberkové...nejlepší díl je asi hned 1. Honza, ale i ostatní jsou povedené (např. anorektička a její otec O. Navrátil). Také výkon S. Stašové a J. Schmitzera je velice solidní a věruhodný (1. díl - hádky ohledně jídla pro syna - diabetika, a další) ()
Přísloví: "Kam nechodí Slunce tam chodí lékař". Už z tohoto přísloví by se dalo parafrázovat samotný název tohoto českého seriálu z nemocničního prostředí. Příběhy obyčejných lidí jak se méně nebo více (ne)vyrovnávají se zdravotními problémy svých dětí. Docela zajímavě herecky obsazené: Dagmar Veškrnová - Havlová - jako milá, obětavá a hlavně dětská lékařka Šnajberková, její manžel Jan Hartl. Sestřičky v nemocnici: Naďa Konvalinková, Barbora Srncová. Nebo "manželé" : Simona Stašová a Jiří Schmitzer a další. Je to takový průměrný,ale dívatelný český seriál, který ničím neurazí a ani nepřekvapí. ()
Seriál tento byl jeden z těch, kterých jsem se v dětství doslova bál. Jednak na mě hrůzyplně působilo, když si Honza píchal inzulin a jednak jsem měl obavy, že by mě tohle mohlo také potkat. V kombinaci s hudbou, při vážnějších situacích mě vždy běhal mráz po zádech. Pak je tu ale ta slavná melodie Uhlíře a Svěráka, která vše napravila. Dnes už můžu říct, že se jedná o seriál, který možná mohl být ještě lepší. Cukrovka a anorexie jsou tu zmíněny jako témata, o kterých se ani po revoluci zrovna moc nemluvilo, za to palec nahoru. Palec dolů ovšem proto, že obě závažné nemoci jsou zde jen nastíněny. I když je pravda, že píchání jehly do těla je zde častější než v instruktážním videu pro feťáky. Škoda jen, že šest dílů nemělo více takových nemocí. Další díly totiž popisují jen spolknutou rtěnku nebo počůrávání se. ()
Neviděla jsem všechny díly. To, že je to i hodně instruktážní podle mě není na škodu. Jasně, ani se to moc nesnaží edukaci zakrývat, ale podle mě je fajn zjistit, co všechno různé nemoci obnáší. Samozřejmě dnes už je medicína zase někde jinde. Ale tak proč si neříct, že je vlastně fajn dnes jako diabetik používat pero a ne ampulky a injekční stříkačku. ()
Ve srovnání s Ordinacemi a natahovanými Nemocnicemi je tento seriál z nemocničního prostředí o dvě třídy (hvězdičky) lepší. Během necelé hodinky se sice některé rady pro pacienty zopakují několikrát, ale Pelantovým se podařilo zasadit i vtipné, odlehčené dialogy. I když v prvním díle je pacient, dospívající Honza, navenek hrdina, tak uvnitř zápasí sám se sebou. Herecky velmi dobře roli zvládl Jakub Zdeněk. Ve chvíli, kdy "straší" mladší spolužačky, se v kabinetu přírodopisu mihla i Marta Issová. ()
Galerie (20)
Zajímavosti (2)
- Natáčení probíhalo v Litoměřicích a v Říčanech a v obcích Mlékojedy a Klokoty. (M.B)
- Písnička Jaroslava Uhlíře a Zdeňka Svěráka „Chválím tě Země“ byla složena původně pro tento seriál. Její zrod však byl bolestný a dokonce ohrozil vztah této tvůrčí dvojnice. Nejdřív byla jen melodie k tomuto seriálu, když ji ale Svěrák uslyšel, požádal Uhlíře, zda by k ní mohl napsat text a ten svolil. Jenže přinesl text, který Uhlíře tak rozčílil, že mu prvně v životě napsal dopis.„Takového nešvaru jako osazovat dlouhé noty krátkými slabikami se může dopustit jen lid v lidové písni anebo neschopný textař. Lid nejsi a nějaký schopnosti taky máš, tak to přepiš.“ A tak byl mistr poprvé po desítkách let spolupráce nucen text přepsat. (sator)
Reklama