Režie:
Todd FieldScénář:
Todd FieldKamera:
Florian HoffmeisterHudba:
Hildur GuðnadóttirHrají:
Cate Blanchett, Noémie Merlant, Mark Strong, Sydney Lemmon, Julian Glover, Nina Hoss, Sophie Kauer, Allan Corduner, Sam Douglas, Lucie Pohl, Murali Perumal (více)VOD (4)
Obsahy(2)
Dirigentka Lydia Tár je na absolutním tvůrčím vrcholu. Sedmým rokem diriguje prestižní německý orchestr, připravuje vydání knihy a uvedení Mahlerovy Páté symfonie, které má být vrcholem hudební sezóny. Lydia působí sebejistě, sebevědomě, dominantně a mocně. Pod touhle na první pohled pevnou maskou se však skrývá normální člověk, s obavami, nejistotami, touhami a potřebami. Zatímco s dirigentskou taktovkou v ruce si je Lydia jistá každým svým rozhodnutím, když opustí orchestřiště, ztrácí často pevnou půdu pod nohama. Někdy jen nepatrně, jindy však zcela fatálně. (Cinemart)
(více)Videa (4)
Recenze (176)
Stoprocentní artový film pro velmi okrajové, až otrlé publikum, protože divák, který zvládne tohle pomalé tempo plus neobvyklou režii plus dlouhé, občas nicneříkající scény plus nadpozemskou atmosféru plus přepálenou stopáž a ještě si to navíc užije, ten je podle mého názoru už opravdový fajnšmekr. Toto je totiž opravdu jeden z těch hutných a těžko stravitelných filmů, kterému dominuje samozřejmě výborná Blanchett, ale od kterého jsem podle traileru čekala něco docela jiného, vypointovanějšího a ani nevím proč, ale z nějakého důvodu jsem byla mystifikována, že je to inspirováno skutečnou osobou, což asi nakonec vůbec nebylo. No, moc mi ten film prostě nedal, ač si umím představit, že někteří si budou čvachtat. Má to určitě větší míru psychologické přidané hodnoty a sonduje to hlavní postavu hodně do hloubky. Můj cup of tea to teda ale nebyl. ()
Nechala jsem si aspoň den odstupu, než tohle napíšu, takže ten prvotní vztek - jak moc jsem se nechala napálit (že jsem uvěřila všem těm skvělým doporučením a hodnocením a chtěla to vidět jedině v kině), je už trochu slabší. Ale pořád se mnou cloumá. Takže bez servítků - scénář je tak strašlivý opruz, že jsem větší, táhlejší a drtivější nudu už dlouho nepocítila (jediné vzrušení: Lydia zakopne a všem pak říká, byla přepadena). Uz ty počáteční, nejmíň desetiminutové, titulky měly být prvotním varovným signálem a následný nekonečný a hluboce (sic!) intelektuální rozhovor s novinářem (kde se házelo slavnými jmény, ale zajímavého jsme se nedozvěděli zhola nic) byl stvrzením jistoty, že tohle dokoukat bude peklo. A bylo. A když už se chvílemi začínalo zdát, že by se snad mohla konečně rozjet nějaká slibná linka nebo motiv, přišel okamžitě útěk - nepochopitelný a nemilosrdný střih a naskočila zase další, úplně jiná, ale hlavně zbytečná scéna. Suma sumárum: náznaky skončily nevyužity snad naprosto všechny, filmová řeč se nekonala. Ten film nebyl o despoci, ani o lásce, ani o nadvláde žen, ani o zradě, ani o rozkladu osobnosti, nebyl vůbec o ničem. Snad jen o tom, že chcete-li být dirigentka, je nutné býti více mužem než ženou a že se holt budete často stěhovat. Což tedy asi ví každý. Přesto jednu hvězdu posílám za tu krásnou hudbu a druhou Cate Blanchett za její skvostné (i když ledové) hraní. ()
Ještě patnáct minut před koncem bych v recenzi použil ohrané obraty jako: za úspěch se platí, z velké výšky přichází velký pád...nebo: s pocitem, že vám všechno projde, přichází nevyhnutelná spirála pádu... . Jenže o tom tento film není. Takovou pointu tam nevidím. Field napsal inteligentní scénář, ze kterého velmi často prosvítá nejen láska k hudbě, ale i hluboká znalost hudební teorie. Osobně nejsem příznivec analyzování umění. Vědecký přístup považuji ve věcech niterna za zkázu a upředňostňuji intuici. Ale líbí se mi, když mistři, ti nejlepší v oboru, dokáží s vášní a hlubokou znalostí předmět své lásky popsat, nebo o něm mluvit. Když se snaží ostatním zprostředkovat krásu kterou vidí, nebo jim dokonce otevřít dveře, kterými by mnozí sami neprošli. Tyto užvaněné pasáže, museli byt pro Blanchett opravdu maso. Jenže je to paní herečka, takže se toho zhostila oscarahodně. V tomto ohledu vše fungovalo na výbornou a dlouhá stopáž mi nevadila. Jenže stejně jako hudební skladba, i příběh musí mít uspokojivý závěr. Vůbec mi nevadí, že tentokrát se neservíroval další destruktivní hon za dokonalostí, jako tomu bylo ve Whiplash, nebo Darling. S těmi má Tár společné snad jen realistický pohled do zákulisí umělecké branže, kde je vše intenzivnější a co se týče kariéry, tak i neúprosnější. A v tom možná tkví to, že mi pointa připadá slabá. Pro člověka z uměleckých kruhů, by tento film opravdu mohl být spirálou kariérní smrti nadané dirigentky. Ale já mám za to, že pět let strávených s domorodým kmenem v Amazonii, člověka připraví i na takový sešup z kariérního výsluní. Dokonce mi ten závěr, to jak Tár skončila, připadá jako uzavření kruhu a naplnění jedné z mnoha ve filmu pronesených vět. Hudba překračuje hranice rasy, vyznání, sexuality i sociálního statusu. Přináší emoce, jaké nelze popsat slovy. Pokud tedy má člověk prodchnutý láskou k hudbě možnost ji provozovat...co na tom, že to není v Berlíně nebo New Yorku, ale třeba někde v Thajsku? Jenže i přes tu solidní stopáž, Field nechal příběh podivně utnutý. Samozřejmě není problém si domyslet, co tomu definitivnímu konci předcházelo, ale ten příběh byl vyprávěn dost zeširoka a najednou se zůžil jak ocas zmije gabunské. Přesto čtyři hvězdy dám. Za nepodlézavost divákovi, kvalitní scénář a Cate. PS: nenechejte se odradit tagy, jako LGBT...jsem jeden z velkých odpůrců filmové gender propagandy, ale tady je to OK. ()
Po toľkých chválach a nomináciách na prestížne ceny som sa na tento film celkovo tešil. Nielen kvôli zaujímavému námetu, ale aj na Cate Blanchett, ktorú mám v obdobných dramatických rolách skutočne rád. Bohužiaľ, Tár nesplnilo moje očakávania a na môj vkus tam bol až príliš výrazný psychologický rozmer, ktorý doslova pohltil všetko ostatné perspektívne v tomto filme. A pritom to prostredie orchestrov, ale aj súkromia svojskej dirigentky Lydie malo obrovský potenciál. Značnú časť filmu som mal pocit akoby sa to chcelo podobať atmosférou na Black Swan, no nejako to nebolo ono... Avšak vidím, že ostatných to nadchlo oveľa viac ako mňa a sú doslova unesení týmto kúskom Todda Fielda. Na mňa to žiaľ nezabralo :( Škoda. ()
Todd Field zjevně natočil přesně to, co chtěl. V době globální korektnosti vzal silnou ženu, navíc lesbu, postavil ji do čela v oboru, ve kterém je tak málo úspěšných žen, že byly nejspíš všechny vyjmenovány v úvodním interview, a postupně nám odhaloval, že je přinejmenším stejná svině jako mnozí muži na vedoucích postech. Cate Blanchettová prakticky nezmizí z plátna a přeju jí všechny filmové ceny, které za Lydii Tár dostane. Ale celkově ve mně stejně přetrvává dojem, že tento film byl zbytečně dlouhý a pomalý (70%). ()
Galerie (34)
Zajímavosti (14)
- Film sa natáčal v New Yorku (New York, USA), Berlíne a Drážďanoch (Nemecko) a juhovýchodnej Ázii od 20. júna do 11. decembra 2021. (Arsenal83)
- Cate Blanchett (Lydia) se kvůli této roli musela opět naučit mluvit německy a hrát na klavír (obojí studovala na škole). (M__)
- Profesionálna violončelistka Sophie Kauer nemala žiadne predchádzajúce herecké skúsenosti a konkurzu sa zúčastnila na popud svojho priateľa. Hrať sa naučila sledovaním Youtube tutoriálov, ktoré viedol Michael Caine. (Arsenal83)
Reklama