Režie:
Wolfgang BeckerKamera:
Martin KukulaHudba:
Yann TiersenHrají:
Daniel Brühl, Katrin Saß, Maria Simon, Čulpan Chamatova, Florian Lukas, Alexander Beyer, Burghart Klaußner, Michael Gwisdek, Marc Bischoff (více)Obsahy(1)
Originálním a velmi humorným způsobem se k nedávné historii bývalého Východního Německa vrátil režisér Wolfgang Becker. Příběh začíná v roce 1989, kdy nadšeně socialistická paní Kernerová upadne do kómatu, když uvidí v televizi svého syna, jak se účastní protistátní demonstrace. V kómatu přetrvá celých 8 měsíců a zaspí tak pád berlínské zdi, sjednocení Německa i konečné vítězství kapitalismu. Po jejím procitnutí je pak na jejím synovi Alexovi, aby dle doporučení lékařů zabránil šoku, který by ji mohl zabít. Alex začne v panelákovém bytě o výměře 79m2 rozehrávat velkolepou mystifikaci. Paní Kernerová připoutaná na domácí lůžko si tak dále užívá socialismu a tv zpráv s líbajícími se soudruhy (netuší, že si synáček zařídil své malé TV studio, kde se svými kamarády připravuje dobové zprávy).
Zavzpomínejme si na motocykly Simson, krepsilonové ponožky, vzorkované tapety, víkendové kempy, optimistické znělky televizních novin, starty Sputniků... (oficiální text distributora)
(více)Videa (1)
Recenze (449)
Docela originální nápad, ale bohužel neni tak dobře zparacovanej jak by se dal zpracovat. Němci zase ukázali, že kvalitní filmy prostě dělat neuměj a že dokážou zabít i ty sebelepší nápady. Sice to měla být spíš taková komedie, ale moc jsem se nenasmál, jedinej klad tohohle film je, že jsem se u něj moc nenudil a to opravdu nevim proč, protože sokoro celej film je jenom o tom jak synáček pořád mlží matce, aby nedostala infarkt a připadalo mi, že to je pořád na stejným bodě a pořád do kola. Aspoň, že jsem se nenudil ()
Vzpomínáte si na film Hibernatus s Louis de Funesem, kde museli rozmrazenému dědečkovi vytvořit kulisy života tak, aby měl pocit, že se probudil do "své" doby? Nemůžu se ubránit tomu srovnání. I když v tomhle filmu byly důvody k mystifikaci zcela nezištné, přesto mě naivita a hlavně krátkozrakost synova snažení udivovala. Vždyť nemohl tušit, jak dlouho bude muset předstírat, že je vše při starém. A to, co matce nakonec (když už v žádné popelnici nezbyl obal od totalitních potravin) předložil na videu, tomu by přeci nemohl uvěřit ani komouš. ()
Označení komedie je v tomto případě opravdu hodně zavádějící. O řachandu rozhodně nejde, spíše o citlivě pojatý snímek o synovské lásce, zákoutích rodinných vztahů a vyrovnávání se s náhlými společenskými a politickými změnami ve své zemi. Jistá naivita scenáře při synově maskování reality před svojí matkou se nedá přehlédnout, ale to by byla jediná moje výtka. Víc bych si to asi vychutnal, kdybych byl Němec a okusil všechny změny na vlastní kůži. Režisér Becker totiž zřejmě trefil do černého, protože Goodbye Lenin byl v zemi svého vzniku nejúspěšnějším filmem roku. ()
Vynikající komediální drama z Německa. Díky tomuto filmu jsem se už definitivně přesvědčil o tom, že Němci netočí jen odpady v podobě romantických kravin, ale zároveň umí také natočit vynikající filmy, které stojí za vidění a u kterých se člověk pobaví a odreaguje. A přesně to je případ tohoto filmu. Mám-li být upřímný, tak než jsem tenhle snímek dnes skouknul, tak se mi doma válel nějakých 5 let. Až dnes, když jsem hledal ve své bohaté zásobě filmů na DVD, jsem sáhl po tomto filmu. Když šel do kin, tak jsem si říkal, že to může být zajímavý film. Když jsem si ho pořídil, tak jsem si říkal, že to může být zajímavý film. Ale až dnes jsem se na vlastní oči přesvědčil, že to skutečně je zajímavý a vtipný film. Nevím, čím to může být, že mě film tak zaujal. Možná to je sympatickým hlavním hrdinou a jeho sympatickou přítelkyní. Možná to je tím, že jsem se v komunismu pouze narodil, ale skoro nic si z něj nepamatuji, a tak ho mám nějakým způsobem zidealizovaný. Tento film si z komunismu spíše utahuje, a je to opravdu dobrá sranda. Rozhodně jsem se bavil a film se mi líbil od začátku do konce. Jenže cítím že na maximální hodnocení to bohužel není. Když porovnám to nadšení z pětihvězdičkových filmů, tak to zde chybí. A tak hodnotím čtyřmi hvězdačkami, ale jedná se o nadprůměrné čtyři hvězdy, možná časem dojde i na tu pátou. ()
VHS/// Obsazení 6/10 Děj 7/10 Hudba 8/10 Efekty 6/10/// +zajímavý příběh, dobrá hudba, Daniel Bruhl v hlavní roli -možná pomalejší tempo, rozhodně to není komedie, jak jsem původně očekával/// Na tenhle film jsem se dlouho těšil. Už od té doby co jsem zhlédl trailer. A i když tento film rodiče nějakým způsobem odsuzovali a zvlášť mamce se nelíbil celkově styl tohoto filmu, já jsem do něj celkem bez problému pronikl. Ve výsledku je film více ciltivý než jsem očekával. Je tedy i méně zábavný a především se zaměřuje na vykreslení tehdejší doby z pohledu mladého kluka. (Jen si říkám, dobře, že jsem tehdy ještě nechodil ani do školy, asi bych něchtěl zažít takové starosti života.) Ten se musí vypořádát s náhlou změnou situace a vpravdě, vypořádá se s tím zajímavým spůsobem./// Celkem 68%/// ()
Galerie (37)
Photo © Sony Pictures Classics
![Good bye, Lenin! - Z filmu](http://image.pmgstatic.com/cache/resized/w663/files/images/film/photos/158/647/158647792_ba45ba.jpg)
Zajímavosti (27)
- Začátek natáčení se musel posunout o 14 dní, protože mnoho herců onemocnělo chřipkou. (M.B)
- Alex (Daniel Brühl) bydlí na adrese 21 Berolina Strasse v Berlíně. Jeho matka leží v kómatu v nemocnici Campus Charité Mitte. Návštěva nočního klubu se odehrává v klubu Eimer (The Bucket) na adrese Rosenthaler Straße 68. (sator)
- Příběh je volně založen na událostech odehrávajících se v posledních dvou letech života V.I. Lenina, který žil v podobné situaci. Například mu byly tištěny noviny beze všech zpráv o politických změnách probíhajících v zemi. (HellFire)
Reklama