Guru
Režie:
Biser A. ArichtevScénář:
Jan CoufalKamera:
Marek JandaHudba:
David SolařHrají:
Anna Fialová, Zuzana Stivínová, Alžběta Malá, Vojtěch Kotek, Kristýna Ryška, Lucie Štěpánková, Vasil Fridrich, Denisa Barešová, Martina Czyžová, Martin Myšička, Michal Isteník, Adéla Petřeková (více)Obsahy(1)
Alice (Anna Fialová) oznámi na polícii, že bola znásilnená. Jej výpoveď však najskôr u policajtov a následne u lekárov vzbudzuje nedôveru, pretože nejaví žiadne stopy násilia ani znásilnenia. Jej prípadu sa ujíma vyšetrovateľka Petra Malá (Zuzana Stivínová), ktorá v rámci pátrania začne rozkrývať znepokojujúce skutočnosti o záhadnej duchovnej sekte. (Arsenal83)
(více)Recenze (17)
Tak Jára jede . Úvod zatím slabší *** . Kotek zatím neměl co hrát . Anička ovšem jo . Zřejmě to stojí na jejím výkonu . Podzimková dobrá mrcha a Stivínová , tak průměr . Je hodně k zamyšlení co vede mladé holky k tomu , aby se odhodlali pro to , dojít to až do konce . Tedy do styku , myslím pohlavního . Některé jsou asi nadšené , ale mnohé určitě ne . Podle mne je to psychopat , ten manipulátor a potřeboval by nakopat do určitých částí těla , včetně hlavy . Je divná doba a mnoho lidí věří skoro všemu , co se kde píše a co kdo řekne . Myslím , že minisérie se jěště rozjede . Pokud je tam Anička , tak není pochyb . Její výkon je prostě výborný . ()
44 minut. Z toho 20 minut nějaké ženské funí a Kotek se míhá za záclonou. Matka řekne dceři, že ji ojel nějaký cizí chlap jen aby zůstala s manželem a dcera jí za to padne do náruče. Hlavní hrdinka, která neví co je to šampon hlavně neví co vlastně chce. Myslím, že vysoké hodnocení zde je od těch co začly přemýšlet o nějakém odháčkovacím guru. ()
Vzhledem k tomu, že mi není tolik, abych dokázal kdysi aféru Jára vnímat, jsem vlastně vůbec nevěděl do čeho jdu, ale jméno režiséra i ústředních postav indikovalo, že nevstupuju do špatných končin. Tohle drama na to jde hned od začátku poměrně ostře a já jsem doslova zaháčkován. Tak snad mě nic nebo někdo (od seriálu) neodháčkuje. ()
Dlouhé: To se to společnosti roku 2011 hromadně pošklebovalo tantrickým ezoblbkám, které se hromadně nechávaly „odháčkovat“ guru Járou, no a vidíš? Stačí deset let, a člověk nestíhá žasnout, čemu všemu dneska věří nejen pomatené ženské, ale i „velcí chlapáci“. A nejsou to jen pohádky kolem artisty na kříži, podvodnické kartářky pro notoricky nespokojené hledající, vyrábění odvaru z větviček mladých doubků, sbíraných za kuropění, které jistojistě vyléčí dítěti DMO, pití chcanek za stejným účelem, nebo výlety za injekcí k podvodnici kamsi k moři, kde léčivá injekce za těžké prachy vyléčí autismus, však pokud to schopná matka migne a doma hodí do labiny, čistý fýzák za desítky táců sebere její poslední naděje, však škváru, ani spravedlnost za újmu více neuvidí. Uvěřila, šla dobrovolně, její chyba. Nejen o Óm Nadsamci, ale i tom JXD tenkrát napsal, což bylo chvályhodné, a opravdu na místě, osobně jsem měla do činění s rodiči, kteří Ježibabě vydávající se za lékařku, uvěřili, ale nestalo se nic. Zavřela krám a zdeřila se. Hyenistický, krutý obchod s lidskou blbostí, který stále bují ve spoustě formách, s důvěřivostí, plynoucí často z beznaděje, nedostatku realistického a kritického myšlení, z lidského neštěstí, ať už to jsou banální zhrzené emoce dvacetiletých princezen nebo neřešitelný zdravotní problém, osamělost, potřeba najít si jakoukoli modlu, placebo, přesvědčení a občasný (možná) fakt, že když budou věřit, víra jejich je uzdraví. Typickou ukázkou byl Andy Kaufman, který, byť drsný sarkasta a realista, ve slabé chvíli rovněž uvěřil na filipínské léčitele a bylo to naposled, co se z plných plic zasmál. Však sám sobě, když mu docvaklo, jak hloupý, ve svém neštěstí, byl. Homeopatika, hovadiny, duškoviny, landoviny, jehličky, básničky, Mikolášci, olízané kliky, Šangri la, placatá Země, rovnováha, konspirační vše, stravovacích serverů včetně, ohýbání historie, populismus a kecy, kecy, kecy, mandaly na každý den, Odin, Silné já, meditace, relaxace, rozpitvávání nitra, honění si, nad kultem vyzdvihování labilních a v slabosti se ňahňajících, na piedestaly mužství a nových norem, a spousta dalších srandovních berliček, aby se jednomu zakomplexovanému udělalo líp. Pro mě za mě, když to někomu reálně pomáhá, ok, každého věc. Mě na tyhle cypárny neužije, ovšem výsměch, který ty holky před lety od veřejnosti sklidily, s ohledem na výše uvedený náhodný výčet, mi dnes přijde skutečné nefér. Blbé byly, to jo, mnohé si zapíchat potřebovaly, jejich boj, ovšem úchylná partička to měla vymyšleno prefíkaně a fikali jednu za druhou, a ty trosky jim ještě byly vděčné, což je případ vskutku nevídaný, nechutný a já se proto se zájmem podívám i na díly další. Kdysi jsem případ registrovala jen povrchně. Anička Fialová je skvělá! Uvěřitelná, jasná, naprosto přesně vybraná, hraje výborně! Kotek, byť se jen mihl, odporný, slizký, baví mě už delší dobu, s chutí vysekávám další poklonu, atmosféra v duchovním stánku vymletých mi evokuje kde co, jen ne klidný přístav naděje a kýbl se mi najednou zvedá i při termínu jóga. Zároveň mi naskakuje hezký a moudrý moment z Vratných lahví, kdy Svěrák říká své ustřelené dceři (zahrála ji Táňa Vilhelmová) „A nechceš si raději zajít s kamarádkou na víno?“ Seriál chválím. Nízké hodnocení nesdílím, téma je to děsivé a po letech má šanci široké veřejnosti ukázat, o co asi tak přibližně šlo a jak snadné je do takové šlamastyky spadnout. Hlava. V tom to je. Když před pětadvaceti lety udělali na dětské onkologii experiment, že posadili velmi vážně nemocné děti k počítači, kde hrály videohru, v níž měly porážet nepřítele (tedy svou zákeřnou nemoc), pustily se do hry o svůj život, hrály ji v průběhu několika dní a všechny z těchto dětí následně vykazovaly výrazné zlepšení psychiky a snížení hodnot onkomarkerů. Reál. Je na každém, jak vyhodnotí tu správnou metlu, na které ke svým lepším zítřkům zdárně odletí. () (méně) (více)
6/10 - Je fajn, že Voyo i ČT se v současných seriálech věnují aktuálním tématům (či z posledních 20 - 30 let) - viz Roubal, devadesátky a nejnověji i minisérie o Guru Járovi. Stejně jako u Roubala nebo devadesátkových gaunerů je tady očividná (až marná) snaha z toho udělat další velké téma a šokující drama, ačkoliv takových vychcaných ezo-šamanů zneužívající druhé se tady po r. 1989 vyrojily desítky (ačkoliv málokdy se jednalo o znásilňovače, tak i takoví se našli, stačí jen zabrouzdat internetem). Mě na prvním díle nejvíce zaujalo to prostředí meditačního centra a jeho typických klientů (převážně žen hledajících úlevu od životní reality či řešení vztahových problémů). O něco horší než Roubal nebo Devadesátky, ale asi se kouknu i na další díl. ()
Reklama