Režie:
Lukas DhontKamera:
Frank van den EedenHudba:
Valentin HadjadjHrají:
Eden Dambrine, Gustav De Waele, Émilie Dequenne, Léa Drucker, Igor van Dessel, Kevin Janssens, Hélène Theunissen, Pieter Piron, Cachou Kirsch (více)VOD (5)
Obsahy(1)
Léo a Rémi jsou si blízcí. Prožívají spolu chlapecká dobrodružství, sdílí spolu celý svět a skoro každý moment. Dostávají se ale do věku, kdy věcem začínáme dávat jména. Co mezi nimi vlastně je? Hluboké přátelství, nebo láska? Po bezstarostných prázdninách přicházejí školní dny a s nimi i všetečné otázky a ironické poznámky spolužáků. Rémi si jich zdánlivě nevšímá, ale pro Lea znamenají stále víc pochyb. Touží zapadnout do klukovského kolektivu. Drobné ústupky se sčítají a jedinečná blízkost mizí. Dětství končí, dospělost do dříve bezstarostného světa obou kamarádů vtrhne neúprosně. Talentovaný belgický režisér Lukas Dhont (Dívka) natočil unikátní a emocionálně silný portrét výjimečného svazku, který vyniká civilností, uměřeností, neobvyklou empatií a fenomenálními hereckými výkony debutantů Edena Dambrineho a Gustava De Waele. (Artcam Films)
(více)Videa (20)
Recenze (101)
Festivalovka o dvojici kamarádů, kteří se na sebe tak navázali, že se z nich stalo něco více, pro někoho bratři pro jiné malý začínající homosexuálové.. Na můj vkus ubrečené a skrytě o hlubokém jedinečném vztahu, který mě ale vlastně míjí.. Pomalé stažené drama, jaké sice svým vývojem překvapí, ale k zábavě to má daleko. A co hůř, jakoby někdo říkal, kdy má divák brečet.. I děti mají právo volby, ať si milují koho chtějí, obzvlášť když to tak jen vypadá.. Ukázka boření společenských konvencí v té nejutahanější možné podobě.. Celkem jsem trpěl. 40% ()
Jednoduše řečeno krásný film. Lukas Dhont je velkou nadějí evropského filmu a tímto filmem mě přesvědčil k seznámení se i s jeho druhým (resp. v pořadí prvním) celovečerním filmem Dívka. Oba filmy v sobě nesou nádherný obraz a silný příběh. Zatímco Dívka má jako ústřední téma transsexualitu a neúprosný dril světa baletu, Blízko se soustředí na křehké přátelství, intimitu a blízkost dvou chlapců, které však pro jednoho z chlapců znamenají možná i něco víc. Vizuální stránka je půvabná, plno sytých květinových barev, hezky se na film dívá a moc hezky se i poslouchá. Oba chlapci navíc předvedli bezchybný civilní výkon. Těším se na další film tohoto nadějného belgického režiséra. ()
Takový klasický příběh o kamarádství, který je ale podaný s neuvěřitelnou něhou, citem a melancholií. Už dlouho jsem totiž v kině nezažil, aby tolik lidí frkalo dojetím do kapesníků – a není se taky čemu divit, protože Blízko pečlivě pracuje jak s emocemi, tak s motivem smutku. Kdyby se však snímek víc zaměřil na vztah Lea a Remiho, byl by ještě o píď emotivnější a nad 5* bych neváhal.... i tak jde o extrémně silnej zážitek, který vám rozdrtí srdce na padrť. ()
Před několika měsíci jsem zahlédl ukázku na tento film a už od té chvíle jsem věděl, že pokud se na tohle podívám, silně mě to zasáhne. Věděl jsem, že tohle bude hodně "Blízko" k nepohodlí, a nakonec až včera jsem našel odvahu si k tomu sednout a snímek zhlédnout. Film, který vás emocionálně rozloží vypráví o opravdovém klukovském přátelství, jenž je kvůli posměchům a mylnému tvrzení okolí tragicky zničeno. Emocionální scény, ať ty krásné, tak ty velmi smutné nejsou podbarvované žádnou dramatickou hudbou jak známe z jiných snímků, nýbrž naprostým tichem. A tohle ticho je jak nůž bodnutý rovnou do srdce. ()
Už dlouho jsem neviděl něco, co by se tak vyloženě páslo na cizím neštěstí. Dětská sebevražda ve velkých uslzených očích mezi květinovým polem plným krásných, chápavých lidí, kterým v pozadí hrají dojemné smyčce. Vzhledem k tomu, nakolik se tu rezignuje na to, aby se vybudovaly charaktery postav nad rámec svých rodinných a přátelských vztahů, není zase tak těžké spadnout do otráveného cynismu a pak to teprve začíná být legrace. Začnete si totiž uvědomovat, že polovinu filmu se jenom chodí či jezdí mezi čtyřmi body a hlavně, jak se tam pořád brečí. Brečí se tu k snídani, brečí se tu k obědu i k večeři. Brečí se tiše, vzlykavě i vztekle. Brečí se nahoru, dolů, doleva, doprava, v noci, ve dne, brečí se v sedě, leže... ()
Galerie (20)
Zajímavosti (3)
- Režisér Lukas Dhont stretol svojho hlavného herca Edena Dambrina na ceste vlakom. Mladý chlapec sedel pred ním a rozprával sa s priateľmi, ale Dhont nepočul, čo hovorí, keďže sám počúval hudbu Maxa Richtera a videl len jeho výrazy tváre. Zistil, že Eden sa k tejto postave perfektne hodí a oslovil ho, či by sa nechcel zúčastniť kastingu. Eden okamžite povedal áno a nakoniec dostal rolu Lea. (Arsenal83)
Reklama