Režie:
Ming-liang TsaiKamera:
Benoît DelhommeHrají:
Kang-Sheng Lee, Shiang-Chyi Chen, Yi-Ching Lu, Tien Miao, Cecilia Yip, Chao-jung Chen, Jean-Pierre LéaudObsahy(1)
Film sleduje osudy tří postav. Tchaiwanské dívky, která cestuje do Paříže; Hsiao-kanga - prodavače hodinek; a jeho matky, truchlící nad smrtí svého manžela. Dívka si ještě před odletem zakoupí Kangovy hodinky. Kang se do dívky zamiluje a rozhodne se, že nastaví všechny hodiny ve svém okolí na pařížský čas. Celý film je natočen statickou kamerou, přičemž každý záběr si vyžaduje svou vlastní interpretaci. (Aristes)
(více)Recenze (14)
║Rozpočet $-miliónov║Tržby USA $195,760║Tržby Celosvetovo $287,000║ ()
Zlatá Palma - výběr ()
Dost možná je to tanec mezi cetkama a nezastavitelným časem. Nebo je to čirá radost obepnutá páskou úcty (aneb miluju film do roztrhání těla)? Tsai Ming-lianga nelze pobrat na stopro, protože pak by zmizela ona meditativní látka, a to není good! Vyvěrá z toho chladná samota, ale zároveň si říkám, že nad tím nemůžu jen ledabyle pokrčit rameny a zdar, neb ta mnohoznačná interpretace mě vyloženě nasírá. Někdy je lepší říct věci na plno a rozstřílet ty obří otazníky, zahledět se z okna, snít, pak by byl film úplně posvátný. Ale byl by to potom Tsai? A jsme zase na počátku... ()
Je otázne, čo je to statická kamera. Ak je v jazdiacom aute, tak vzhľadom na stojacich vonku je v pohybe. Ak je vonku alebo v byte na statíve, voči ľuďom v autobusoch je v pohybe. Poznáte fyziku zo základnej školy. No a Zem samotná je v pohybe, takže kamera je tým pádom dynamická :). To na okraj. Inak je to samozrejme ťažký snobský art. A mne sa to páčilo. Ale nie preto, že je to snobáreň, ale preto, že mi to sadlo. Pekný film o samote, zbližovaní sa, teda o snahe o zbližovanie a o relativite času. Zase sme pri tej fyzike. No a ešte k tej kamere, sledujeme vnútrozáberovú montáž, čo je pojem sám o sebe dosť dynamický. Treba sa len pozerať všetkými smermi. ()
Film, ktorý je niekde úplne inde. Ming-liang Tsai natočil nádhernú fresku osamelosti. Sme tu konfrontovaný so stratou blízkeho človeka. A nevieme sa spolu s hlavnou hrdinkou cez to preniesť. Sme tu konfrontovaný s láskavosťou neznámej ženy a túžbou sa k nej čo najviac priblížiť. Ale to čo nám príde ako najlepšia cesta, je pre iných hlúposť. A nakoniec sme sami v Paríži, ktorý je pre cudzinca miestom bolesti, prázdnych životov, nehovoriac o tom, že nedovoľuje cudzincom aby si vytvorili s kýmkoľvek vzťah alebo nadviazali kontakt. Voda tu má znova údel deštrukcie - aj keď už nie v takých intenciách ako v jeho predchádzajúcich filmov. Kang-sheng Lee znova exceluje a tak isto aj zvyšok hereckého osadenstva. Tsai má neuveriteľný cit pre detaily a drobný humor. Ťažko ho tam nájsť a jeho diela vyžadujú veľkú dávku rozmýšľania nad významom a hodnotou každého záberu, ale znova v záverečných titulkoch ma v srdci hrial ten pocit, niečoho ľudského, intímneho a nevídaného. Neviem sa dočkať jeho ďalšieho filmu. Jeden z velikánov súčasného filmu a majster ticha. ()
Při sledování tohoto příběhu jsem si letmo vzpomněl na Belu Tarra a jeho dlouhé hodinové záběry. Tedy není to přesně ono, ale opak je pravdou, Zde je kamera ukotvena v jednom bodě a dokáže dlouhé minuty opakuji jen minuty sledovad děj před sebou. Žádný pohyb, žádné švenkování jen pozice mrtvého sledovatele. Bohužel jsem se u některých těchto záběrech i celkem nudil, Někdy nám prostě neřeknou nic důležitého nebo nečekaného. CITÁT - Tyhle hodinky vám nemohu prodat, máme v rodině úmrtí a přinesly by vám smůlu.......... Chcaní do plastové lahve mě překvapilo. Snad to pak nevypije. Poprvé jsem se v příběhu zasmál asi po půl hodině. Situace okolo přetočení času a ducha otce hlavního hrdiny, prodavače hodinek mě dostala. CITÁT - Asi chce, abych mu udělala večeři.......... V příběhu se toho na oko moc neděje, ale opak je pravdou. Děj je sice velmi pomalu posouván do svého finále, ale vše jde celkem rychle. DIALOG: Tohle je oběd, večeře nebo co?...... Budeš jíst nebo ne!......... Scéna s ukradeným mlékem mi do příběhu vůbec nezapadala. Příběh je o tom, že některé skutky a činy dokážou druhou osobu zavést až na hranici šílenství a zmatenosti. Příkladem je úmrtí manžela, odlet do Paříže nebo posedlost časem. CITÁT - Máte nějaký Francouzský filmy?......... Snad v žádném filmu jsem neviděl tolik děje odehrávajícím se na záchodech. Tady jsem si to Tarantinovsky užil. Čím víc je film u konce, tím je to dramatičtější. Režisér Ming-Liang Tsai věnoval tento film svému otci a otci Lee Kang-Shenga. ()
Můj třetí snímek tohoto režiséra a mám dojem, že ho asi nikdy nepochopím. ()
ocenenia : MFF Cannes 2001 - Technická veľká cena (Tu Du-Che, aj za film 'Qian xi man po') ()
Nebýt té poslední scény, tak dám 2*. Mohl to být lyrický film o osamělosti, bohužel délka mu dost ublížila a díky tomu je ten film zajímavý v nějakých scénách, ale jako celek prostě nefunguje a nudí. Přitom potenciál tu tak nejmíň v polovině scén je, herci hrají skvěle, kamera je skvělá, hlavní herečka je moc hezká, ale jako celek se to prostě rozpadá. Navíc posledních 25 minut ten film dost pokazilo, ale fakt dost. Nebýt té závěrečné scény, fakt tomu dám jen 2*, takhle je to na slaboulinké 3*. Po Díře jsem z tohohle filmu celkem zklamaný a tak trochu se začínám bát, že dvouhodinový Tsai asi nebude fungovat... No, ještě uvidím, přece jen jsem od něj viděl jen jeden dvouhodinový film. Snad to příště bude lepší. Fakt slabé 3* ()
Áno, keď sme sami, čas sa vlečie. Ešte že tu máme tie filmy ;-) Veľmi svieže, dojemné, hĺbavé, občas úsmevné a rozhodne nie nudné dielko. ()
Film pro lidi, kteří mají rádi dlouhé záběry, minimum dialogů a kterým nevadí absence příběhu. Pro mě jsou holt dvě zajímavé scény na dvouhodinový film málo... ()
Ni neibian jidian sleduje osudy tří hlavních postav. Hsiao-kanga, pouličního prodavače hodinek, jeho matku truchlící nad smrtí svého muže a tchaiwanské dívky, ketrá se vydala do Paříže. Dívka si před odletem koupí Kangovy vlastní hodinky, navzdory varovaní, že jí přinesou smůlu. Kang, který se do dívky zamiluje, se rozhodne, že posune ručičky na všech hodinách ve svém okolí na Pařížský čas. Zde však jakékoli rozvíjení této zápletky končí. Prakticky celý film je snímán statickou kamerou, herci často opouští záběr, který pokračuje ještě dlouho po každé pointě. Interpretací snímku může být mnoho, režisér však na rozdíl od nedávno oslavovaného Elephanta, poskytuje divákovi mnohem větší možnost stotožnit se s postavami. Vůbec není na škodu, že je tento biják takřka bez dialogů. Pocity opuštěnosti a marného hledání lásky, zná většina z nás dobře, tudíž si je může vybavovat podle svého. Ustředním motivem je čas, který se vleče až nesnesitelně dlouho, pokud jsme sami a uvědomujeme si ho. Zajímavý je také "štěk" Jeana Pierra Léauda - představitele hlavního hrdiny z Trufafautova slavného snímku Nikdo mne nemá rád, který Ming-lianga inspiroval. ()
neviem co ma ma iritovat viac: poverciva vdova, ktora vari veceru pre mrtveho muza lebo jeho dusa je hladna, jej syn co vyjadrue lasku k dievcine co sla do pariza tym ze prestavuje hodinky na prizsky cas a v noci vzdy vychcije pol litra alebo je to ta dievcina ktora je v Parizi akosi stratena a nevie co ma robit? to je btw cela dejova linia... rozhodne nudne dielko! ()
Je smrt konečnou stanicí nebo jen tou přestupní? Může v čase zármutku prodaná věc přesměrovat naše myšlení a směřování? Určují hodiny náš vnitřní čas či jej můžeme prostým posunutím ručiček ovlivnit? Je Paříž opravdu tak romantickým místem? ()
Reklama