Obsahy(1)
Jeden z najpopulárnejších sovietskych filmov s istým komediálnym nadhľadom rozpráva o udalostiach, ktoré sa odohrávali na konci dvadsiatich rokov v strednej Ázii. Červenoarmejec Suchov sa vracia cez turkestanskú púšť domov ku svojej žene Kataríne, cestou však musí čeliť hordám basmačov, ktorí terorizujú pokojné obyvateľstvo. Proti vlastnej vôli sa zapletie do konfliktu a napokon sa namiesto rýchlej cesty domov stáva dočasným strážcom háremu miestneho banditu Abdullaha. (RTVS)
(více)Recenze (23)
Prvú hodinu sa v podstate nič nedeje. Vďaka exotickému prostrediu a zopár zábavným momentom, najmä pri záberoch na Suchovove zahalené ženy, je však aj tá nuda pozerateľná. Potom nastane istý dramatický moment, mimochodom dosť krutý oproti predchádzajúcemu deju a záverečných 20 minút je skutočný akčný eastern so všetkým, čo k tomu patrí. Nálada sa však zmení, ide skutočne do tuhého a pribúdajú mŕtvoly. Obľúbenosť snímky na východ od nás tunajší ddivák asi nepochopí, ale to bude platiť v mnohých prípadoch aj opačne. ()
Fjodor Suchov je takovým nezdolným mužikem v téhle velké, širé poušti, válečným veteránem občanské války, který v imaginárních dopisech vzpomíná na svoji milou ženu, kterou nechal kdesi doma v Rusku. A že turkestánská poušť je veliká a někdy krutá, zachrání z jejího vařícího písku povstalce Saida, který umí být velmi vděčný. Čistou náhodou se mu pak ještě do cesty připlete zachráněný harém jednoho radikálního Abdula. A jeho manželky musí zemřít, když on je už nemůže vlastnit. Jenže Suchov razí heslo : „Žena jest také člověkem.“ a tak těch pár mladých Arabek bude chránit jako poslední kulky v nábojnici. Jelikož nepovažuji eastern za žánr, ale pouze jakýsi kvazipojem, tak nebudu na Bílé slunce pouště pohlížet jako na žánrový film, ale na sloučeninu - a to sloučeninu velmi nekonzistentní - několika žánrů dohromady. Mezi dramatem a komedií je velká propast a překonat ji v jednom filmu není jen tak, s jistou mírou cynismu by se to možná dalo, ale tu Bílé slunce pouště nemá. Takže se tu střílí s vtipy i kulkami a umírá se tu stejně lehce jako mluví. Jediný, kdo tu opravdu zažívá nějaký boj není neprůstřelný janek Suchov, ale bývalý celník Veršagin, který jediný dokáže vytvořit věrohodnou postavu a stát oběma nohama na obou březích propasti bez toho, aby jako janek Suchov neustále přeskakoval z jedné strany na druhou. ()
Po delší době mám zase pocit, že jsem viděl úplně jiný film, než ostatní. Tak za prvé mi Bílé slunce pouště přišlo velice špatně odvyprávěné, jak ze strany scénáristy, tak především ze strany režiséra - většina scén na sebe vůbec nenavazuje a je tam mnoho mimořádně matoucích skoků v čase a prostoru. Dále je třeba poznamenat, že přestřelky jsou mdlé a humor slaboučký (pobavil vlastně jen podporučík letící z okna a Suchovův sen o "harému" složeném ze slovansky buclatých děvčat). Do třetice všeho špatného - postavám chybí jakékoli charakterové pozadí a i ten proklamovaný zlosyn Abdul působí spíš jako neškodný šašek (a nevím, kdo přišel na to, že je to nějaký "radikál" nebo náboženský fanatik - nic takového není ve filmu ani naznačeno). Kde se tedy vzaly ty dvě pouštním pískem zaprášené dvě hvězdy? Inu jedna je za vosí pasy těch Turkmének a pěknou tvářičku Gjulčataj, ta druhá zase za velice povedenou kameru. Nic víc už se chválit nedá. _______________ Pacco: Jakých Arabek? Tam nějaké byly? :) ()
Znamenitý film, jedna z předních ukázek tzv. ruského easternu (westernu odehrávajícího se na Divokém Východě, v Asii). Hlavní hrdina, krasnoarmějec Suchov se vrací pouštěmi Turkmenistánu z války domů a musí ještě svést boj s banditou Abdulem. Tento film s písněmi Bulata Okudžavy mi doslova vyrazil dech a potvrdil můj názor, že Rusové jsou velicí umělci. Nemohl jsem se ubránit srovnání s Leoneho westerny, u nás opěvovanými, kterým se toto dílo nejen vyrovná, ale je i předčí. A to tím, že tu kromě akce, napětí i humoru zůstávají pravé lidské hodnoty: statečnost, obětavost, schopnost milovat a být věrný. Podle mého názoru nelze jinak hodnotit než pěti hvězdičkami... ()
Legendární sovětský film, odehrávající se za občanské války v Rusku a pojednávající o osudech válečného veterána Suchova, který stojí před nečekaným úkolem ochránit jakýsi harém před pomstou povstaleckého vůdce Abdulláha. Scenáristická legenda Rustam Imbragimbekov (host na LFŠ 2006, autor např. UNAVENI SLUNCEM či LAZEBNÍKA SIBIŘSKÉHO) se teprve "rozjížděl" a na konečné podobě je to znát. Výsledkem je dost nevyvážený mix komedie a dramatu. Komediálně laděná první půle, jehož humor stojí především na protikladu vojenský drill vs. křehké ženštiny z harému, se sleduje jedním dechem. Druhá půle pak sleví ze své grotesknosti, nabere nečekaně vážný tón, přibydou v ní hrdinná úmrtí, trocha zbytečného patosu a hodně střílení. K tomu připočtěte poněkud zmatený střih a vyjde vám filmeček, který na jedno zkouknutí oceníte, ale nestane se vaší srdeční záležitostí. ()
Galerie (30)
Zajímavosti (10)
- Na kosmodromu Bajkonur v Kazachstánu, který dříve používal Sovětský svaz a nyní Rusko, je tradicí promítat film Bílé slunce pouště kosmonautům v předvečer jejich letu do vesmíru. (Ampi)
- Manželky z Abdullahova harému na sebe väčšinou majú burky, takže ich tváre - až na výnimku tej najzvedavejšej a najvýraznejšej menom Gjulčataj - zahliadneme iba zriedka. Predstavujú ich neherečky a nie v každej scéne sú pod burkami totožné ženy (občas si ich vraj dokonca zahrali i vojaci z neďalekej posádky). (classic)
- Menami Abdullahových manželiek potom boli pomenované krátery na Venuši, čo nie je jediná spojitosť s vesmírom. Biele slnko púšte sa totiž pravidelne premieta členom posádok vesmírnych letov pred štartom. (classic)
Reklama