Režie:
José GiovanniScénář:
José GiovanniKamera:
Jean-Jacques TarbèsHudba:
Philippe SardeHrají:
Jean Gabin, Alain Delon, Mimsy Farmer, Victor Lanoux, Cécile Vassort, Ilaria Occhini, Guido Alberti, Malka Ribowska, Christine Fabréga, Gérard Depardieu (více)VOD (1)
Obsahy(1)
Tolik chtěl žít, milovat a mít své přátele, ale minulost byla stejně neúprosná jako gilotina... Bankovní lupič Gino Strabliggi strávil deset let ve vězení, kde měl spoustu času k úvahám. Když prošel branou věznice, doufal, že může udělat tečku za svou minulostí. Za jeho předčasné podmínečné propuštění se přimluvil kurátor Cazeneuve, který po mnoha letech práce s vězni poznal, že to Gino s nápravou myslí vážně. Dokonce se spolu spřátelí natolik, že Gino začne ke Cazeneuveovi chodit na návštěvu a tráví s jeho rodinou volný čas. Najde si práci v tiskárně, majitel si ho váží, a Gino se vážně zamiluje. Minulost ho však dohání na každém kroku. Je pronásledován nejen svými bývalými kumpány, ale i umanutým policejním inspektorem. Ten je přesvědčen, že se lidé nemohou od základu změnit, a špehuje Gina na každém kroku… (Česká televize)
(více)Videa (2)
Recenze (363)
Tak tohle je nejen nejlepší, troufám si při svém skromném rozhledu tvrdit, ale i nejdokonaleji ztvárněná realita kriminálního světa, který každá společnost právem zavrhuje, avšak i z něj by měla vést cesta.! Bezvýchodnost situace, v níž se nachází nebohý utrápený zloděj v podání skvělého Delona a muž na pravém místě, jeho osobní dozorovatel, zkušený geniální Gabin, který snad v žádném svém filmu nezklamal. Toto dílo s velkým "D" si zaslouží mou pochvalu plně. Atmosféra 70.let, kdy byla ještě používána na nejtěžší zločiny ve Francii gilotina, doplněná smutnou až tragickou hudbou. Konec je na filmu asi nejlepší a poprava nejdrsnější... u tohoto filmu si každý musí nutně přiznat, že vše není tak ideální a spravedlivé, jak se může zdát od pohledu.... Ba i spravedlnost jest slepou a hluchou!!! Druhý nejtragičtější snímek "Staré Francie"...tím prvním míním Kočku.! ()
Aneb k čemu může vést pomílená, ale zcela cílená manipulace a neůnosný nátlak jednoho paranoidního muže zákona. Začátek vlažný, ale konec s pachutí naprosté bezmocnosti je odrovnávající a oprvadu jsem měl sucho v krku. 70. léta spolu s Delonem a Gabinem v nejlepší formě. Tohle působí neuvěřitelně reálně. ()
Film Dva muži ve městě je obzvlášť v závěru skutečně hodně působivým dílem, jehož poselství o krutosti výkonu nejvyššího trestu platí dodnes. Skvělé je charismatické a minimalistické herectví Jeana Gabina, který dokazuje že málo může být někdy hodně, ale výraznou postavu vytvořil i Michel Bouquet, jehož komisař je odpudivý skutečně kvalitně. Přesto mi však ve filmu vše úplně nesedlo. Podobně jako u jiných jinak dobrých francouzských filmů mi některé dialogové pasáže přijdou povrchní, nesouvislé a předvídatelné, přesto však se jedná o doporučeníhodný snímek. ()
Že byl ve finále Gino ke svému tragickému činu dohnán okolnostmi, tedy drahým podezřívavým panem inspektorem, je neoddiskutovatelné. Nemohl jsem se však ubránit pocitu, že kdyby Gino nebyl takovej bláznivej cholerik, mohlo to dopadnout úplně jinak. Jinak téma začleňování bývalých trestanců zpět do společnosti spolu s chápavým panem vychovatelem s tváří Jeana Gabina super... 70% ()
V tomto komentáři se nevyhýbám spoilerům, pakliže jste film neviděli, radši jej nečtěte. Včera viděno podruhé; nakonec jsem se tedy rozhodl ponechat tři hvězdičky. Na tyhle filmy, co mají cca těch 85% a pohybují se tak v žebříčku nejlepších filmů, totiž člověk musí být přísnější (kolik bych asi odebral hvězdiček, kdybych si udělal tour top 300?). ___ Překvapilo mě, že jsem si nepamatoval, kterak film končí/skončil (a to jsem ho viděl maximálně pouhé tři roky zpět; chtěl bych věřit, že nemám zas tak děravou paměť... občas si vzpomenu na fragmenty filmů, které jsem viděl i deset let, takže to snad nebude tak hrozné), přitom - dovolím si tvrdit, a můžete být vůči mně polemičtí - "Dva muži ve městě" jsou tím typem filmu, který zaháčkne až od jisté události (zde přepadení banky Ginovou bývalou zločineckou bandou; pro mě je to stěžejní událost, jelikož za těchto okolností komisaři musí být jasno, že Gino v ničem nejede, že by se mohl i mýlit, přesto ho nepřestává buzerovat; při troše dobré vůle by jeho chování do té doby bylo možno číst jako víceméně pochopitelnou prevenci). Do onoho děj-překlopujícího-momentu se ve filmu vlastně nic tak zajímavého neděje, respektive neděje se nic, s čím by se dalo zladit. Gabinovo vzpomínání (jako rámec, do kterého byl film zaobalen) totiž podkopává veškerou dramatičnost, míjí se Ginovou přítomností. Divák tak je v situaci (tedy alespoň já byl), kdy ví, že se něco posere, a tak si nemůže s Ginem příliš užívat života (jelikož by mu ho pak bylo líto; a je vůbec co si užívat?), potažmo nenávidět paranoiu toho otravného komisaře (k ničemu by to fakticky nevedlo; rétoricky je to už od začátku nastaveno tak, že Gino nemůže vyhrát), tak nezbývá než čekat, až nevyhnutelné tragičnosti bude učiněno zadost... Když nad tím přemýšlím, byl bych radši, kdyby tenhle film byl vyprávěn retrospektivně, odvíjel by se od soudu, na začátku by byla skutečnost zabití a obviněný Gino, načež by se diváku rozplétaly příčiny, přelévaly by se sympatie, docházelo by ke konfrontacím. Takhle to pro mě prostě bylo bez tajemství a příliš "centristické". ___ Musím přiznat, že mně přišlo dost otravné, jak byl Gino vykreslen, to jeho delonovské charisma mně přišlo nadmíru vlezlé, až citově vydírající. Je zřejmě mým největším problémem, který s tímhle filmem mám - čert vem to, že první polovina filmu mně víceméně přišla jako vata, že bych před chronologií upřednostňoval retrospektivu, to jsou detaily! Co nemám rád, co opravdu nemám rád, tak to jsou modely v sociálně kritických filmech (není to pouhopouhá kriminálka; docela dost to tepe soudobou francouzskou justici). Gino byl až moc sympatický, až moc si nezasloužil dopadnout, jak dopadl. Ex-vězeň, na kterého deset let čeká žena, která však následně ve chvílích největšího štěstí tragicky zemře, zamiluje si jej vězeňský vychovatel plus celá jeho rodina, zaměstnavatel, z něj chce kvůli jeho příkladné píli udělat společníka, ex-vězeň, který chce zůstat rovný chlap, a tak se neočistí, když může, ex-vězeň, jehož milence nevadí, že byl ve vězení a že jí o tom neřekl, to je pro mě zkrátka kalkul, nic reálného nereprezentuje. Ta postava mně nedemonstruje to, že by v systému mohla být chyba, že se člověk může změnit, atd., je tu zkrátka pro to, aby jeden lkal, jak je život (nebo svět) strašně nespravedlivý. Stavět systémovou kritiku na charismatu jedince mně jednoduše řečeno přijde neplodné! () (méně) (více)
Galerie (63)
Zajímavosti (11)
- V bytě Gina Strabliggiho (Alain Delon) v Montpellieru je na vnitřní straně vstupních dveří polský plakát na francouzský film Vražedná hra (1967). (tomas.sulc.7)
- Kaňkou na scénáři je situace, kdy Gino Strabliggi (Alain Delon) zabije bezohlednou jízdou autem svou přítelkyni a není ani náznak vyšetřování či odsouzení. Vzhledem k tomu, že je Gino Strabliggi v podmínce, vyznívá to velmi nevěrohodně. (sator)
- Jezero, od kterého odjíždějí Gino (Alain Delon) se ženou před nehodou, je Lac du Salagou v regiónu Okcitánie. (hendrich6)
Reklama