Režie:
Jean-Paul RappeneauKamera:
Thierry ArbogastHudba:
Jean-Claude PetitHrají:
Juliette Binoche, Olivier Martinez, François Cluzet, Jean Yanne, Claudio Amendola, Isabelle Carré, Carlo Cecchi, Christophe Odent, Elisabeth Margoni (více)Obsahy(1)
Děj se odehrává v době velké epidemie cholery, jež na počátku třicátých let devatenáctého století postihla jižní Francii. Mladý italský revolucionář Angelo musí prchat před rakouskými agenty, usilujícími o jeho život. Na útěku se setkává s děsivými následky cholery. Ukrývá se před pronásledovateli i před dragouny, kteří kvůli epidemii internují lidi v narychlo zřízených karanténách. Bez váhání se mladík rozhodne doprovázet mladou ženu, putující přes hory za manželem. Je to pro něj samozřejmost, daná jeho výchovou a šlechtickým kodexem cti. Angelo nakonec zachrání krásnou ženu před smrtí a doprovodí jí až k jejímu mnohem staršímu manželovi. Tím však jejich příběh vzájemné náklonosti patrně neskončí...
Snímek oživuje kdysi oblíbený žánr velkoryse pojatého historického příběhu a snaží se skloubit barvitou podívanou s uměleckým záměrem. Režisér natočil sugestivní drama, v němž dominantní roli hrají provensálské hory, vesnice a městečka. S jistým naturalismem zachytil hrůzy cholerové epidemie a naopak s jemnou lyrickou nadsázkou popisuje vztah čestného důstojníka a odvážné dámy. Film patří k nejdražším, ale také divácky nejúspěšnějším projektům francouzské kinematografie konce minulého století. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (46)
V hlavnej úlohe filmu je cholera, teda jej následky, ktoré sú zobrazené veľmi sugestívne. Horšie je to s málo uveriteľným príbehom o nesmrteľnom mužovi, čo choleru lieči masážou a alkoholom, a nebojácnej osamelej žene. Ich krátky romantický vzťah je málo prepracovany a až na jednu scénu si toho z filmu veľa nezapamätám. –––– Třeba se Bůh s námi rozhodl skoncovat. Tedy, jen s lidmi. ()
Tento film určitě patří mezi nejlepší francouzské filmy 90. let. Juliette Binoche i po třicítce stále jen kvete a je radost se na ni (a na její vnady) podívat. Mám dojem, že Francouzi umí točit historická dramata daleko realističtěji, než Američané. ()
║Rozpočet $35miliónov║Tržby USA $1,877,179║Tržby Celosvetovo $17,944,000║ ()
Zpočátku jsem se obával, že na adaptaci Gionova díla je film jaksi moc "dějový". To, co ale dělá Gionovo dílo tak přitažlivým, se velmi brzy dostavilo. Krásná, osobitá a tak podmanivá Provence. Magika a symbolika smrti, boje s ní, boje se vším ostatním včetně sebe samého. Zvláštní vnitřní síla postav i celého příběhu. A hlavní představitelé, kteří již nemohli být lépe vybráni - především pochopitelně Juliette. ()
Když jsem viděl tenkrát film poprvé, bylo to pro mě něco jako zjevení. Snad ještě více jsem si to uvědomil po opětovném zhlédnutí. Velký příběh a nejlepší francouzský historický film s bezvadným hereckým obsazením. Provensálské scenérie dokreslují pochmurnou atmosféru. Utrpení, které útočí na city, kde život a smrt spolu zápasí ve špíně bez pomoci či útěchy v naprosté lhostejnosti těch druhých asi patřilo neodmyslitelně té době. Ale teď mě napadá, že ve vztahu k filmu mě váže osobní zážitek. Při cestování zemí galského kohouta, navštívil jsem lecjaké místa. Je tam toho k vidění hodně. Náhoda mě přivedla do zapadlé vísky zvané Cucuron. Není tohle místo, kde se natáčel tenhle film. Bylo to něco nevídaného, co jsem znal z filmu, opravdu bylo. Strávil jsem tam celý den. Zavítal jsem také do příjemné zahradní kavárny s poetickým náměstíčkem s vodní nádrží a letitými stromy, kde ke kávě dostanete křehký croissant. Co mě však zaujalo, měl jsem pocit, jako by se zastavil čas. A ten duch z filmu je znát dodnes. Kdyby se mě ten den někdo zeptal, co víc si přát, snad jen to, že bych si to rád zopakoval. ()
Jeho zběsilý útěk o život před všemi je poutavý a naráz, vše se mění, naráží na lásku... ()
Impulzivní Ital s ocelovou imunitou a umíněná, bledá aristokratka na předlouhé cestě kouzelnou přírodou. Zobrazení epidemie cholery bylo bezchybné, ležící těla s kamenným obličejem a průzračnýma očima ležela vždy na správných místech a naaranžována tak, jak měla být, aby vyvolala úzkost. Nicméně stopáž mi přišla neúměrná tomu, co se ve filmu dělo. Kouzlo film má, ale neobsahuje žádný skvostný moment a střihač měl trochu zaúřadovat. ()
Silný príbeh, výborne zahraný, s pútavou naráciou a so slušnou výpravou. Tieto kladné aspekty filmu len podporili už aj tak výbornú, naturálnu dobovú atmosféru. Do očí mi udrel hlavne kontrast medzi na pohľad príjemným prírodným prostredím a všadeprítomným zúfalstvom s realistickým vyobrazením epidémie cholery, pričom niektoré scény v tomto smere si budem pamätať poriadne dlho. Smutné a desivé.... taký bol celý film a s nádhernou J. Binoche ako čerešničkou na torte. Silný nadpriemer. 85/100 ()
Váhala som, či neubrať jednu * za záverečný komentár, ktorý sa mi nezdal reálny a trochu mi pokazil celkový dojem, ale nakoniec som to neurobila. Bol to totiž kvalitný filmový zážitok! ()
Už samotný autor predlohy Jean Giono patrí k tým autorom, od ktorých som nedokázal dočítať ani jednu knihu. Nádej, že nákladné sfilmovanie tento dojem významne zmení neumrela posledná, ako obvykle, ale medzi prvými. Nemal som síl dopozerať film až do konca a tak sa vzdávam možnosti ho hodnotiť. ()
V roce 1832, kdy asijská cholera pustoší Provence a celý jih Francie, sem přijíždí Angelo, mladý italský důstojník. Z jeho země ho vyhnala rakouská tajná policie, protože patří mezi odhodlané vlastence. Ve Francii se skrývá mnoho jeho přátel, italských bojovníků za svobodu, proti rakouské nadvládě. Ale neméně je tady i rakouských tajných. V prvním hostinci se Angelo ptá po příteli Magionarim, ale dozví se jen, že ten uprchl, jakmile se v oblasti objevila cholera. Voda ve studních je nakažená, nemocných a mrtvých stále přibývá. Okolo opuštěných domů se slétají havrani a zvykají si na chuť lidského masa. Stejně tak i zdivočelí psi. Když se Angelo setká s Magionarim, zjistí, že se jeho přítel dal do rakouských služeb a musí opět prchnout. Města jsou však neprodyšně uzavřena z obav před zavlečením nákazy. Proto putuje liduprázdnou krajinou, kde narazí jen na loupeživé bandy nebo na vojáky, kteří chytají pocestné a zavírají je do karantén, aby zabránili dalšímu šíření epidemie. Tam, v uzavřených budovách žijí lidé mnoho dnů pohromadě a je jen otázkou času, kdy mezi nimi někdo tou strašnou chorobou onemocní. V karanténách se umírá rychle. Angelovi se podaří vniknout do města, ale při pokusu napít se z kašny, je přistižen a podezíravými měšťany obviněn z travičství. Lidé se podezírají a udávají navzájem, bezpečí už nelze hledat ani mezi nejbližšími. Panika a strach vládne všude. Angelo uprchne do cholerou nakaženého domu, kam se nikdo neodváží a potom dále po střechách. V prázdném domě, kde se schová před bouří, se setká s markýzou Pauline de Theus, která ho beze strachu pohostí a nechá odpočinout. Ráno však musí dál a za městem konečně najde svého přítele Giuseppa i další italské spolubojovníky. Řekne jim o zradě Magionariho a přijme úkol dopravit zpět do Itálie peníze na revoluci. Na cestě domů se Angelo znovu setkává s Pauline. Ta opustila město a vydala se sama hledat svého manžela. Ačkoli nemají společnou cestu, Angelo se rozhodne ji doprovodit. Všude je přece plno nebezpečí, v zemi vládne chaos a jeho matka mu vždy kladla na srdce, aby pomáhal potřebným. ()
Silný príbeh keď človek mohol kedykolvek zomrieť. Pandémia je na hovno ale lásku si ani v tých najťažších časoch nevybereš. 7/10 ()
Jo, v 30. rokoch 19. storocia zurila vo Francuzsku cholera. Vynimocne vsak ani takyto kvalitny namet na film samotny film nezachranil - komplet to v kinach zhorelo. Tak nechapem, co tam 4 a 5 hviezdickari objavili. Fakt asi len pre vystudovane filmove teoretiky -elitary a nic pre laikov - nedoukov : 45 % ()
Film s dobrým vyprávačným dejom, ľudia bojujúci za seba a so sebou .. putovanie nádhernou krajinou .. striedané s realistickými scénami a obrazmi a atmosférou krajiny v ktorej zúri cholera. Užasná k záveru čoraz viac zvodná Juliet ktorej jemnému pôvabu sa mladému vychovanému Angellovi tak nádherne ťažko odolávalo. S ľahkosťou dávama 4b . ()
Príliš impulzívne, príliš gestikulačné, prosto Francúzi. Ale tá legendárna trecia scéna pri krbe je manifique. ()
Husárek je mladý, vlasy rozcuchaný a husarka paličatá za manželem chvátá. Mor a cholera, bledé mrtvoly, daleká cesta za domovem, spousta hysterických, podlých a nakažených postav. Hnus jak trus. Dalo by se říct, že je to příběh o době, kdy si Bůh vybíral dovolenou a film o lásce, před jehož sepsáním zřejmě podlé plynárny odpojili chudému scénáristovi dodávku rajského potěšení. ()
Vydarená adaptácia historického románu fr. vitalistu a panteistu Jeana Giona, ktorá úspešne osciluje v duchu týchto ideálov. ()
Plusy: kamera, výprava, Juliette. Mínus: zmatený děj, Olivier. ()
Zvláštní film mixující krásy jižní Francie s hromadou poměrně hutně vyobrazených mrtvol pokosenou nelítostnou nemocí. Oba dva charaktery (i jejich představitelé) se mi hodně líbily, přestože každý byl úplně jiný. Jenom ten závěr mohli autoři trošku podojit, bylo to dost studené a to i na mě, který si zrovna v slzopudných závěrech moc nelibuje. ()
Tomuto zpracování Gionova románu se dá vytknout jen jedna věc, a to ne ta, že náš ušetřili důkladnějšího pohledu na epidemii cholery. Je to chování hlavní hrdinky. Knihu jsem četla až na základě filmu, a potvrdila moje podezření. Pauline se ve filmu chová naprosto iracionálně, neustále prosazuje svoji vůli. Autoři nepřirozeně emancipovali ženu z 19. století chováním ženy z konce 20. století, což poněkud narušuje atmosféru příběhu. ()
Reklama