Režie:
Brad BirdScénář:
Tim McCanliesHudba:
Michael KamenHrají:
Jennifer Aniston, Harry Connick, Jr., Vin Diesel, James Gammon, Cloris Leachman, Christopher McDonald, John Mahoney, Eli Marienthal, M. Emmet Walsh (více)VOD (3)
Obsahy(1)
Teprve devítiletý Hogarth zachrání obrovského robota, který na Zemi přiletěl z vesmíru. Hogarth se snaží svého nového geniálního kamaráda ubránit před vládním agentem a vojáky. Ve zdánlivě klidném městečku Rockwell ve státě Maine žije v roce 1957 devítiletý chlapec Hogarth, který sní o invazi vetřelců a bitvách s komunistickými agenty. Jednoho dne se mu jeho sen splní - do nedalekého jezera prý spadl obrovský robot z vesmíru. Hogarthovi se podaří robota vylovit a navzdory protestům své matky Annie ho schová u kamaráda Deana. O robotově přítomnosti se brzy dozví vládní agent Kent Mansley, který chce vetřelce zničit za každou cenu. A bude jen na Hogathovi, jestli se mu to podaří. (HBO Europe)
(více)Videa (2)
Recenze (382)
Neuvěřitelně roztomilý humor (skok do jezera je takový nářez, že jsem si ho musel pustit hned znovu), úžasná porce dojetí (díky geniálně prosté pointě jsem se v úplném závěru prostě nedokázal ubránit slzám), půvabná animace a několik výborných vychytávek (detailní záběr narovnaní koleje) – to jsou hlavní devizy tohoto kouzelného animovaného díla, které se bůhvíproč stalo propadákem (!!!). Brad Bird je vskutku někdo a po hitu jménem Úžasňákovi jsem od něj zhlédl další film, který mě po celou dobu stopáže pevně držel mimo realitu a který mě nepřestal bavit a emočně drtit od prvního do posledního filmového políčka. Úchvatné! 90 % ()
Přiletělo to z vesmíru. Možná vetřelec, možná Sputnik….. Udělat si domácího mazlíčka z obrovského robota co žere železo a kterému by jeho dovednosti mohl ET a podobné mimozemské návštěvy závidět, je snem každého kluka. Film neoslní animací, ale příběhem. Drží se známých a osvědčených pravidel, je vtipný, až se mladej ,,trhá“ smíchy. Pohádka o obrovi co má duši, zahrávající si se studenou válkou, mimozemšťany a hajzlama z tajný služby celkem spolehlivě vybuduje v dětech nenávist vůči americké vládě :-)), a možná i mnozí dospělí při ní uroní ,,kroupu“. P.S: Věnováno památce Železného obra. PŘÍBĚH ***** HUMOR *** AKCE ** NAPĚTÍ ** ()
Koukali jsme na to se synem a líbilo se nám to, i když zase ne tolik, abychom u toho oba neusnuli a nemuseli to pak nakoukávat ještě jednou. Není tady až tolik humoru jako obvykle v Pixarovkách bývá, na druhé straně je to hodně 50s, včetně správně slizkých vládních agentů. Robot je velký sympaťák a člověk mu intuitivně dost fandí. Celkově ale film, který zkouknete, ale už se k němu asi nevrátíte. ()
The Iron Giant sa rovnako ako Rodinka Úžasných vracia do minulosti a to dvojakým spôsobom, prostredníctvom ktorého oslovuje ako naivné, tak poučené publikum. Jednak je zasadený do 50.rokov, kedy pripomína studenovojnovú atmosféru v spoločnosti, jednak sa odkazuje k filmom nielen v danej dobe vzniknutým, ktoré ono napätú klímu tematizovali. The Iron Giant v čase svojho prvého života sa vymykal zo súčasnej produkcie animovaných diel. Počin, ktorý namiesto vtedy vďaka pixarovkám populárnej počítačovej animácii uprednostňuje dvojrozmernú kresbu a svoje 3D prvky maskuje. Počin, ktorý oproti disneyovkám oslovuje dospelejšie publikum svojou významovou ambicióznosťou, oslobodením sa od epizodického rozprávania pozostávajúceho z muzikálových i dobrodružných atrakcií a uprednostnením spomienok na dobu minulú pred formou bájky. ()
Galerie (43)
Photo © 1999 Warner Bros.
![Železný obr - Z filmu](http://image.pmgstatic.com/cache/resized/w663/files/images/film/photos/162/089/162089869_fc9ee8.jpg)
Zajímavosti (26)
- Hogarthův otec byl pilot stíhačky. Na dveřích jeho šatníku můžeme zahlédnout jeho fotku. (D3VIL)
- Když Hogarth poprvé ukazuje Robotovi komiksy se Supermanem, v pozadí můžeme slyšet úvodní píseň k Supermanovi z roku 1941. (D3VIL)
- Režisér Brad Bird sa z časti inšpiroval k tvorbe filmu ako pamiatku na jeho sestru, ktorá zomrela v náruči jej muža po tom, čo ju zastrelil. Predstavil si, aké by to bolo, keby zbraň mala dušu a nechcela byť zbraňou. (Adam.Kubala)
I když by se něco takového pokusil třeba takový aktuální CEO studia Disney Bob Chapek vyvrátit, animace nemusí automaticky cílit pouze na dětské diváky. Jedním z důkazů může být i animační kariéra Brada Birda, který zarytě bojuje proti všem, kteří animaci označují za žánr a ne formu umění a několikrát předvedl, že i animovaný film může být komplexní a strčit do kapsy i tuny hrané konkurence. Birda si lidé poté pamatujou především díky dvojici filmů Úžasňákovi a Ratatouille, Bird ovšem zvládl vytřít zrak ještě před nástupem k studiu Pixar. Právě v roce 1999 světu představil svého Železného obra a i když šlo v kinech o propadák, kultovní záležitostí se Železný obr po právu stal. Birdův režijní debut vsadil na tehdy již v popularitě upadající 2D animaci, kdy se již na trhu začínali uplatňovat zmíněný Pixar či DreamWorks Animation, kteří preferovali využívání 3D animace. Prapůvodně mohla být adaptace románu Iron Man od Teda Hughese muzikálem, s nástupem Birda se ovšem plány změnili. Film se odehrává za Studené války, v mnoha momentech zvládne být nepříjemně depresivní a vyvolat dojem, že se odehrává v realistickém světě, zároveň ovšem nepostrádá atributy vděčnějších animáků, kdy dochází k nějakému morálnímu poučení i zábavnějším momentům. Brad Bird se tak již u svého režijního debutu projevil jako šikula, který zvládne naservírovat ideální kompromis. Animák, který zvládne zabavit dětské diváky i rodičovský dohled. Na konci 20. století vznikl bravurně vypilovaný animák, který v rámci animace nemá nedostatek a působí jako vrchol možností 2D animovaného filmu. Bravurní soundtrack Michaela Kamena, který vznikl ve spolupráci s Českou filharmonií zvládne poté za pochodu ždímat emoce a to i proto, že ústřední postavy mají potřebnou hloubku. Malý Hogarth je tak sympatickým hlavním hrdinou, hlavní hvězdou ovšem zůstává titulní Železný obr, který se skrze přátelství s mladým Hogarthem polidšťuje a přátelství dvou nepravděpodobných přátel funguje výtečně. Jde o animák protkaný komplexními motivy, který své ambice zvládl nepodcenit. Moderně pojatá pohádka pracuje s motivy života a smrti, do jisté míry může fungovat na principu protivojenské agitky. Bird už tak na samém počátku své režijní kariéry zvládl svůj postoj k animaci přetavit do formy, kdy skutečně předvádí, že je animace nástrojem, se kterým se dá pracovat různými způsoby a v ideálním výsledku vznikne přesně tak památné a dílo jako je právě Železný obr. Primárně se Bird projevuje jako hračička, který by si automaticky zasloužit dostat příležitost u hraného filmu (později jí též dostal v podobě Mission: Impossible 4, hranou část jeho kariéry mu ovšem nejspíš přizabil propadák Země zítřka) a zvládl by svou práci vytřít zrak. Po vzoru pozdějších Úžasňákových je poté Železný obr i po 23 letech v podstatě jedním z nejpůsobivějších superhrdinských filmů, který zvládne soucítit s plechovým obrem a skutečně fungovat jako jeden z nejlepších superhrdinských filmů, který zvládne do velké míry pracovat i s morálními hodnotami. Kariéra Brada Birda sice není nejplodnější, přesto je pořád snadné vnímat ho jako jednoho z nejlepších animačních tvůrců, především právě při vzpomínání na jeho začátek. Bird se tehdy automaticky nezapsal do mainstreamové ligy a finanční neúspěch Železného obra mu klidně mohl přizabít kariéru, u Železného obra ovšem primárně zvládl udělat velký dojem. Zvládl předvést, že je animace druhem umění, které jde využít k velkému divadlu, vrcholnou 2D animaci poté doplnil komplexními motivy a vyspělejším vyprávěním. Už tehdy bylo jasné, že si Brad Bird zaslouží další šanci. A přechod k 3D animaci a realizace Úžasňákových dokázal, že Železný obr nebyl šťastnou náhodou, ale že za oběma filmy stojí velmi schopný tvůrce, kterého se i do budoucna vyplatí sledovat.... () (méně) (více)