Režie:
Damián VondrášekScénář:
Sára ZeithammerováKamera:
Kryštof MelkaHudba:
Ondřej HolýHrají:
Alžběta Malá, Samuel Toman, Simona Lewandowska, Pavel Řezníček, Vanda Hybnerová, Dana Marková, Petr Uhlík, Kateřina Císařová, Karolína Lipowská (více)VOD (1)
Epizody(10)
Obsahy(1)
Terezu si David vyhlédl na maturitním plese a po celý zbytek noci měl oči jen pro ni. Potkávají se po pěti letech. David dokončuje medicínu a na jejich společnou noc si sotva pamatuje. Tereza ho obviní, že ji tu noc znásilnil, a chce to použít jako téma pro svůj literární debut. David svou vinu ale odmítá. S událostmi maturitního plesu jsou konfrontováni nejen oni dva, ale i jejich nejbližší okolí. Tereza chce uzavřít kapitolu, David ji nechce ani otevírat. Co se tu noc skutečně stalo? (Česká televize)
(více)Videa (1)
Recenze (130)
Hodně podobné jako TBH. Míň se teda rozpadne koncept, zato ale víc šustí dialogy. Celé je to ale ve stejné scenáristické křeči, jak donutit postavy dělat, co je potřeba, aniž by to vypadalo nuceně. Je moc vidět, že někdo vymyslel námět a sepsal si dlouhý list edukativních informací, které musí být předány, a nějak se to polepilo dohromady. V konceptu krok správným směrem, v provedení stejné tápání. jsem na hraně 2 a 1/2 ()
Tento projekt ČT se ohromně povedl. Po vydání TBH jsem měl obavy, že tohle bude další várka nereálných dialogů a hloupých postav. Opak je ale pravdou. Přestože je seriál celkem zbytečně natáhlý, dobře se na něj kouká. Zpracování tématu znásilnění je oříškem a tedy se tvůrcům velice povedl. Musím vyzdvihnout casting, protože jsou postavy povedeně obsazené a mladí herci jsou prostě skvělí! Kdyby tohle byla vlajková loď iVysílání místo TBH, mohla by být ČT víc než pyšná. Do toho, více takových skvělých projektů! ()
Ty kostýmy nikdy v módě nebyly a snad nikdy nebudou něco tak strašného jsem v životě neviděl .Celý film to neskutečně kazí. Namísto sledování děje člověk prská smíchy smíchy nad tím co si pro něj kostymérka zase připravila za překvapení. Ty hadry by si nevzal nikdo ani na doma natož na párty. Zvuk je taky hodně amatérský, když šustění v pozadí překrývá hlavní dialog. Kvůli těmto detailům je dost těžké sledovat cokoliv jiného. ()
Znásilnil, či neznásilnil? To je to, oč tu běží. Je fajn, že se seriál zabývá tématem znásilnění s absencí černobílého nazírání. Znásilnění už dávno není křičící a bránící se žena uchylákovi v podchodu. Je to všechno nějak rozmazané. Bohužel některé dialogy až příliš šustí papírem a působí občas až trapně edukačně viz rozhovor Davida s Emou v posledním díle. Cením ale obsah, který v tomto případě vítězí nad formou. ()
Galerie (37)
Zajímavosti (4)
- Kavárna, ve které pracuje přítelkyně Terezy (Alžběta Malá), je ve skutečnosti Café Sladkovský v pražských Vršovicích. (MTHRFCKR)
- Byt Terezy (Alžběta Malá) se nachází v obytném bloku Molochov na pražské Letné. (Mara97)
- Bar, který se v epizodě objevuje, je Waid v pražských Vinohradech. (MTHRFCKR)
Tak já vám, níže patrně s množstvím BOJLERŮ, povím zcela přesně, proč staré dobré znásilnění, jehož definice ještě nedávno a apriori vycházela ze slovního základu „násilí“ a zahrnovala například aktivně se bránící, kopající, škrábající, cukající nebo ječící zarytě nekonsenzuální figurantku, nějaké ty rány pěstí či jiné násilné metody její imobilizace „milovníkem“, bezskrupulózní vydření nasucho přes odpor, mnohdy i do dvojky, když už se znásilňuje, tak se vším všudy!, vaginální a anální ruptury, hematomy, ektymózy, kontuze a jiné prokazatelné stopy onoho násilí, už není tím, čím bývalo. Je to tím, že si zkurvené hrabivé kokotporáty cíleně pěstovanou závislostí na komunikační elektronice, ovládnutím nosných médií a bolševickou utopistickou masírkou pomalu, ale jistě zotročili mileniální i následnou degeneraci, která tak z valné části dospěla a dospívá v bandu ve vatičce vypěstovaných, změkčilých a labilních virtuálních pičusů s mobily přirostlými k držkám. Pičusů snadno manipulovatelných, ku prospěchu libovolného inzerenta ovlivnitelných, kolektivně smýšlejících, osobnostně retardovaných a zcela bez elementární sociální inteligence a adaptability, jež si degenerace před nimi ještě snadno přirozeně osvojovaly nesčetnými modelovými situacemi při vysoce variabilních stycích se skutečnými lidmi v reálné realitě, kdy je nikdo cíleně nedržel v pokojíčcích a masově nevymýval Instáčema, Tvítrama a dalšími patologickými nástroji účelového pasení dobytka. No a takový asociální, téměř bezpáteřní a bezcharakterní změkčilec, odchovaný v neomarxistickém prostředí pseuodokodexů cíleného falešného altruismu a na hlavu postaveného protěžování zanedbatelných minorit či kdejakých vyšinutých zoufalců a mindráků na úkor většiny, je pak od přirození navyklý k tomu, že když jej náhodou traumaticky ofoukne větřík nebo na něj nedejsatan dokonce někdo použije nějaké to škaredé slovíčko, může se okamžitě na Instáči vyplakat těm „hodným“ tetám nebo strýčkům z kokotporátně poháněných probuzených neziskovek, vesměs neméně zneuznaným zoufalcům a mindrákům, kteří by za normálních okolností místo toho náhlého tolik naplňujícího a smysl života dávajícího mediálního výsluní někde squattovali, fetovali nebo organizovali ČEKTEKY. A ti se jej, už jen z titulu moci své VELEDŮLEŽITÉ FUNKCE v té tolik závratné kariéře zmrda, bonzáka, subjektivního arbitra pseudomorálky a charakterního pokřivence, samosebou okamžitě zastanou, aniž by zkoumali jiné verze, ze lží, smyšlenek a labilních polopravd udělají mediální humbuk, který ti zasraní změkčilí mileniálové budou dále s gustem šířit, a ten větřík či pičujícího fašistu minimálně znemožní nebo sociálně a ekonomicky zlikvidují. A co pak teprve, když dojde na mrdání! To se pak tadyhle vzorový zoufalý ňoumovitý citlivouš neohrabaně snaží vykropit hrobku mimořádně oslizlé a patřičně labilní neomarxistické lesbě, která po něm evidentně jede jak Cemper po trestním oznámení, málem ho přeblafne už na parketu, načež nadšeně souhlasí, že s ním DOBROVOLNĚ půjde domů! A takovou sociální situaci, velmi nevážené šeredy, militantní lesby, zamindákované piče a kariérní soudružky, si prostě 99,9 % milovníků zcela správně, neprůstřelně a v rozumné společnosti naprosto nepostižitelně vyhodnotí jako „tutový konsenzuální kocour v troubě“! Což je posléze podtrženo ještě tím, že figurantka v té satanolibé činnosti naprudko pokračuje i v posteli. Dokud nehodí kosu, páč míchala šáňo s vodkou. To se pak převalí na bok, a když se jí roztoužený milovník nadále snaží naroubovat slimáka, neslyšně zašeptá „přestaň“, což si donchuján po předchozím jednoznačně předkoitálním oslintávání sociálně opět zcela správně a zdravě vyloží jako „smrdí mi z huby, tak dělám drahoty“, notabene bez JAKÉHOKOLIV následného odporu, když už je kohout v kafilérii. A BÁC HO, po pěti letech je z toho naslinění!!! K tomu jedinému totiž tenkrát de fuckto i de jure došlo. A pokud si něco takového jakákoliv figurantka vyloží jinak, je to zcela zjevně a) jeblá asociální pizda, která postrádá základní kodexy společenských interakcí, b) zamindrákovaná pizda, která si všechny ostatní komplexy ze svého škaredého života okamžitě regresně léčí tolik vítanou roli oběti nebo c) Pozornostní kurva, která je štěstím bez sebe, že si jí konečně někdo všimnul. Každopádně všechny tři zmíněné pizdí archetypy by měly neprodleně skončit na psychiatrii, kde by je v rámci behaviorální terapie a učení se elementárním sociálním standardům nechávali tak třikrát týdně vyprcat nějakou cigánskou fetkou, aby pochopili zejména správný úzus termínu znásilnění. Na straně jedné dílo hodnotím vcelku kladně! Semiamatérská děcka to zahrála fajnově a hlavní antihrdinka, sice hnusná, ale zato piča, dokonce tak fajnově, že jsem měl zase jednou neodolatelné nutkání análně zprznit televizi borovou šiškou, načež pochcat obrazovku. Exekuce solidní, dialogy snesitelné, a navíc to zřetelně vyznívá ve prospěch vyměklého jelimana, vyšinutá slizká kráva je vyobrazena jednoznačně jako vyšinutá slizká kráva, účelově hrabivá neomarxistická pasačka a pozornostní kurva jako jasně účelově hrabivá neomarxistická pasačka a pozornostní kurva. Nasraně druhé se to však snaží dost tupě společensky polemizovat kolem zcela jednoznačné záležitosti, jež by nebyla znásilněním snad ani v Mumulendu, a ten konstrukt „omrdej mě z boku, když děsně nechci“ si taky mohla paní scénáristka s nějakým chudákem nejdříve možná vyzkoušet, zjistit, že to jde dost blbě jen s lehce zatnutou prdelí a stisknutými stehny figurantky, a pak to celé navléci kapku sofistikovaněji. A hlavně se domnívám, že je přinejmenším ze strany tvůrců solidním hovnem do větráku točit inscenace o podobných zanedbatelných pičovinách, ať už vyznějí jakkoliv! Týká se to naprosto mizivého procenta mentálně retardovaných slepic, tedy alespoň doufám, protože jinak brzy vymřeme po piči, a čím více se o tom bude žvanit, tím více to bude náhonem na neomarxistický mlýn, děsně toužící dělat z toho globální problém v točení světa a oslí můstek v „kariérách“ životních ztroskotanců! Čili jste se v podstatě zachovali jako ta vámi zobrazená účelově hrabivá neomarxistická pasačka a pozornostní kurva, která v jistém momentu pronesla něco jako: „Je to rezonující téma, to bude sypat.“ Tudíž mám takový pocit, že jste si právě vytřeli prdel mými koncesionářskými poplatky! () (méně) (více)