Režie:
Damián VondrášekScénář:
Sára ZeithammerováKamera:
Kryštof MelkaHudba:
Ondřej HolýHrají:
Alžběta Malá, Samuel Toman, Simona Lewandowska, Pavel Řezníček, Vanda Hybnerová, Dana Marková, Petr Uhlík, Kateřina Císařová, Karolína Lipowská (více)VOD (1)
Epizody(10)
Obsahy(1)
Terezu si David vyhlédl na maturitním plese a po celý zbytek noci měl oči jen pro ni. Potkávají se po pěti letech. David dokončuje medicínu a na jejich společnou noc si sotva pamatuje. Tereza ho obviní, že ji tu noc znásilnil, a chce to použít jako téma pro svůj literární debut. David svou vinu ale odmítá. S událostmi maturitního plesu jsou konfrontováni nejen oni dva, ale i jejich nejbližší okolí. Tereza chce uzavřít kapitolu, David ji nechce ani otevírat. Co se tu noc skutečně stalo? (Česká televize)
(více)Videa (1)
Recenze (130)
Znásilnil, či neznásilnil? To je to, oč tu běží. Je fajn, že se seriál zabývá tématem znásilnění s absencí černobílého nazírání. Znásilnění už dávno není křičící a bránící se žena uchylákovi v podchodu. Je to všechno nějak rozmazané. Bohužel některé dialogy až příliš šustí papírem a působí občas až trapně edukačně viz rozhovor Davida s Emou v posledním díle. Cením ale obsah, který v tomto případě vítězí nad formou. ()
Velmi závažné téma, ke kterému se musí přistupovat s náležitou opatrností a zároveň se o něm musí mluvit. Nelze před ním zavírat oči a dělat, že se tak neděje. Bohužel děje, i v rodinách. Otázka zní, co se dá považovat za znásilnění a kde je ta hraniční mez. Výborný studijní materiál. Brala bych pod každou epizodou vyjádření pedagoga, psychologa nebo psychiatra, který by rozebral, co se dělo a co jednotliví aktéři v daný moment prožívají. Dialogy byly moc kostrbaté a toporné, takhle snad nikdo nemluví. ()
Buď jsem viděl jiný seriál nebo to nikdo nepochopil a neumí číst zcela očividné, průběžně vrstvené náznaky, o čem celé dílo je. Není to o znásilnění, ale o důležitosti orálního sexu. Lesba Tereza ještě zcela střízlivá podrobuje kamarádku, se kterou už cosi měla, nevyžádaným dotekům a několikrát se ji snaží sbalit. Té při setkání na toaletách dojde trpělivost a vpálí Tereze jako konečnou, uzavírající odpověď na otázku nejen ohledně jejich uskutečněného "sexu", ale celého možného "vztahu", že „s ní to přece žádný sex nebyl". Takže Tereza nedávala ani nepřijímala, jednalo se podle všeho jenom o nějaké mazlení či líbání, na víc neměla odvahu a proto za kamarádkou tak očividně dolézala, aby cosi psychologicky dohnala. Tereza se zhrzena naštve a v hlavě se jí zrodí plán, že především sama pro sebe toto zhrzení přebije tím, že bude mít orální sex se spolužákem (těžko si představit, že by chtěla z chvilkového vzdoru jít ještě dále a jako lesba přímo ztrácet pravděpodobné panenství s náhodnou hlavou, která ji dosud vůbec nezajímala, navíc i ve scéně namlouvání se chytře jako "předzvěst neuskutečněného" líže sůl a citron z kůže). Ale ejhle, plán nedopadne ani z jedné strany, protože Tereza po brutálním vyzvracení už nemá sebemenší chuť si něco vkládat do úst a vůl David zase neví, co se sluší a patří poskytnout slečně a místo lickingu jde hned na vaginální sex, za což ho stihne zasloužený trest. Dívce se v důsledku ještě prohloubí její nevyřešený lesbický problém s poskytováním orálního sexu partnerkám a svou budoucí tzv. partnerku nechává neustále všechno odedřít (potvrzuje to nejen jejich úvodní scéna, kdy Tereza po orgasmu vyskočí z postele jak vyplašená kočka, ani se na Lucii nepodívá, čímsi ji chladně odpálkuje a pádí za svými pochůzkami, ale i množství dalších momentů). Sama poté v několika hovorech s kamarádkami v kavárnách přiznává, že se ve vztahu citově ani jinak neangažuje a pouze vysvětluje, že se starší ženou udržuje kontakty jenom proto, že „je dobrá v posteli". Neříká „rozumíme si v posteli" či něco podobného, co by naznačovalo oboustrannou spokojenost a rovnocennou angažovanost. Říká to přímo a jasně, za nic se neschovává, ale na veřejnosti se ve zdánlivě podivném kontrastu naopak k Lucii nezná, neboť se stydí za svou sexuální nedostatečnost. Nakonec i možná lesbická či bisexuální nakladatelka s příznačným křestním jménem Róza (jež jistě ne náhodou implikuje ženské přirození), která Terezu minimálně očima a medovým hlasem nemálo balí a chová se spiklenecky, hned při prvním setkání vycítí dívčin "blok". Všechno předchozí se pak potvrzuje v závěru, kdy se při zoufalé snaze obnovit vztah Tereza sama vrhá na Lucii před lidmi v hospodě, v bytě jí následně aktivně stahuje kalhoty a chce konečně splatit své dluhy, načež si v náhlém osvícení Lucie uvědomí, že stejně nemá cenu lámat tak sobeckou a nevyzrálou osobu přes koleno, beztak by to za to ani nestálo a tvrdě jí oznámí, že jí s ní bylo hrozně a že si zaslouží někoho lepšího než Terezu a po eastwoodovsku hrdě odchází. Šach mat. Všichni zúčastnění opouští scénu poučeni, zadumaně pojídají pho nudle nebo příznačně zkoprněle hledí na postel, kde napáchali nejvíc škod a uvědomují si, doufejme, že jazyk je důležitý nejen v lingvistickém slova smyslu. Tak promyšlenou významovou mapu za pouze zdánlivě hlavním tématem-vějičkou jsem opravdu nečekal a ještě v polovině bych psal něco jako "kluci umí postavit kameru a obléct hercům hezky barevné oblečení, fajn", ale musím uznat, že to celé dává podivuhodný smysl. () (méně) (více)
Seriál jsem viděla ve formě dvoudílného televizního filmu, který mě zaháčkoval jako dlouho nic. Začátek a konec jednotlivých epizod byl totiž jasně rozpoznatelný tím, že divák vždy odhalil kousíček skutečného dění osudné noci - a dvě a půl hodiny si tak skládal v hlavě puzzle, jehož obraz se v jednu chvíli přeléval na stranu Davida, v další zas na stranu Terezy. Až do úplného konce, který mohl zapůsobit ještě o něco drtivěji. Jinak jsem ale byla opravdu nadšená, a to i z hereckých výkonů mladé generace (kromě ústřední dvojice Alžběty Malé a Samuela Tomana zaujme také Simona Lewandowská). Silný zážitek. ()
Tak já vám, níže patrně s množstvím BOJLERŮ, povím zcela přesně, proč staré dobré znásilnění, jehož definice ještě nedávno a apriori vycházela ze slovního základu „násilí“ a zahrnovala například aktivně se bránící, kopající, škrábající, cukající nebo ječící zarytě nekonsenzuální figurantku, nějaké ty rány pěstí či jiné násilné metody její imobilizace „milovníkem“, bezskrupulózní vydření nasucho přes odpor, mnohdy i do dvojky, když už se znásilňuje, tak se vším všudy!, vaginální a anální ruptury, hematomy, ektymózy, kontuze a jiné prokazatelné stopy onoho násilí, už není tím, čím bývalo. Je to tím, že si zkurvené hrabivé kokotporáty cíleně pěstovanou závislostí na komunikační elektronice, ovládnutím nosných médií a bolševickou utopistickou masírkou pomalu, ale jistě zotročili mileniální i následnou degeneraci, která tak z valné části dospěla a dospívá v bandu ve vatičce vypěstovaných, změkčilých a labilních virtuálních pičusů s mobily přirostlými k držkám. Pičusů snadno manipulovatelných, ku prospěchu libovolného inzerenta ovlivnitelných, kolektivně smýšlejících, osobnostně retardovaných a zcela bez elementární sociální inteligence a adaptability, jež si degenerace před nimi ještě snadno přirozeně osvojovaly nesčetnými modelovými situacemi při vysoce variabilních stycích se skutečnými lidmi v reálné realitě, kdy je nikdo cíleně nedržel v pokojíčcích a masově nevymýval Instáčema, Tvítrama a dalšími patologickými nástroji účelového pasení dobytka. No a takový asociální, téměř bezpáteřní a bezcharakterní změkčilec, odchovaný v neomarxistickém prostředí pseuodokodexů cíleného falešného altruismu a na hlavu postaveného protěžování zanedbatelných minorit či kdejakých vyšinutých zoufalců a mindráků na úkor většiny, je pak od přirození navyklý k tomu, že když jej náhodou traumaticky ofoukne větřík nebo na něj nedejsatan dokonce někdo použije nějaké to škaredé slovíčko, může se okamžitě na Instáči vyplakat těm „hodným“ tetám nebo strýčkům z kokotporátně poháněných probuzených neziskovek, vesměs neméně zneuznaným zoufalcům a mindrákům, kteří by za normálních okolností místo toho náhlého tolik naplňujícího a smysl života dávajícího mediálního výsluní někde squattovali, fetovali nebo organizovali ČEKTEKY. A ti se jej, už jen z titulu moci své VELEDŮLEŽITÉ FUNKCE v té tolik závratné kariéře zmrda, bonzáka, subjektivního arbitra pseudomorálky a charakterního pokřivence, samosebou okamžitě zastanou, aniž by zkoumali jiné verze, ze lží, smyšlenek a labilních polopravd udělají mediální humbuk, který ti zasraní změkčilí mileniálové budou dále s gustem šířit, a ten větřík či pičujícího fašistu minimálně znemožní nebo sociálně a ekonomicky zlikvidují. A co pak teprve, když dojde na mrdání! To se pak tadyhle vzorový zoufalý ňoumovitý citlivouš neohrabaně snaží vykropit hrobku mimořádně oslizlé a patřičně labilní neomarxistické lesbě, která po něm evidentně jede jak Cemper po trestním oznámení, málem ho přeblafne už na parketu, načež nadšeně souhlasí, že s ním DOBROVOLNĚ půjde domů! A takovou sociální situaci, velmi nevážené šeredy, militantní lesby, zamindákované piče a kariérní soudružky, si prostě 99,9 % milovníků zcela správně, neprůstřelně a v rozumné společnosti naprosto nepostižitelně vyhodnotí jako „tutový konsenzuální kocour v troubě“! Což je posléze podtrženo ještě tím, že figurantka v té satanolibé činnosti naprudko pokračuje i v posteli. Dokud nehodí kosu, páč míchala šáňo s vodkou. To se pak převalí na bok, a když se jí roztoužený milovník nadále snaží naroubovat slimáka, neslyšně zašeptá „přestaň“, což si donchuján po předchozím jednoznačně předkoitálním oslintávání sociálně opět zcela správně a zdravě vyloží jako „smrdí mi z huby, tak dělám drahoty“, notabene bez JAKÉHOKOLIV následného odporu, když už je kohout v kafilérii. A BÁC HO, po pěti letech je z toho naslinění!!! K tomu jedinému totiž tenkrát de fuckto i de jure došlo. A pokud si něco takového jakákoliv figurantka vyloží jinak, je to zcela zjevně a) jeblá asociální pizda, která postrádá základní kodexy společenských interakcí, b) zamindrákovaná pizda, která si všechny ostatní komplexy ze svého škaredého života okamžitě regresně léčí tolik vítanou roli oběti nebo c) Pozornostní kurva, která je štěstím bez sebe, že si jí konečně někdo všimnul. Každopádně všechny tři zmíněné pizdí archetypy by měly neprodleně skončit na psychiatrii, kde by je v rámci behaviorální terapie a učení se elementárním sociálním standardům nechávali tak třikrát týdně vyprcat nějakou cigánskou fetkou, aby pochopili zejména správný úzus termínu znásilnění. Na straně jedné dílo hodnotím vcelku kladně! Semiamatérská děcka to zahrála fajnově a hlavní antihrdinka, sice hnusná, ale zato piča, dokonce tak fajnově, že jsem měl zase jednou neodolatelné nutkání análně zprznit televizi borovou šiškou, načež pochcat obrazovku. Exekuce solidní, dialogy snesitelné, a navíc to zřetelně vyznívá ve prospěch vyměklého jelimana, vyšinutá slizká kráva je vyobrazena jednoznačně jako vyšinutá slizká kráva, účelově hrabivá neomarxistická pasačka a pozornostní kurva jako jasně účelově hrabivá neomarxistická pasačka a pozornostní kurva. Nasraně druhé se to však snaží dost tupě společensky polemizovat kolem zcela jednoznačné záležitosti, jež by nebyla znásilněním snad ani v Mumulendu, a ten konstrukt „omrdej mě z boku, když děsně nechci“ si taky mohla paní scénáristka s nějakým chudákem nejdříve možná vyzkoušet, zjistit, že to jde dost blbě jen s lehce zatnutou prdelí a stisknutými stehny figurantky, a pak to celé navléci kapku sofistikovaněji. A hlavně se domnívám, že je přinejmenším ze strany tvůrců solidním hovnem do větráku točit inscenace o podobných zanedbatelných pičovinách, ať už vyznějí jakkoliv! Týká se to naprosto mizivého procenta mentálně retardovaných slepic, tedy alespoň doufám, protože jinak brzy vymřeme po piči, a čím více se o tom bude žvanit, tím více to bude náhonem na neomarxistický mlýn, děsně toužící dělat z toho globální problém v točení světa a oslí můstek v „kariérách“ životních ztroskotanců! Čili jste se v podstatě zachovali jako ta vámi zobrazená účelově hrabivá neomarxistická pasačka a pozornostní kurva, která v jistém momentu pronesla něco jako: „Je to rezonující téma, to bude sypat.“ Tudíž mám takový pocit, že jste si právě vytřeli prdel mými koncesionářskými poplatky! () (méně) (více)
Galerie (37)
Zajímavosti (4)
- Byt Terezy (Alžběta Malá) se nachází v obytném bloku Molochov na pražské Letné. (Mara97)
- Kavárna, ve které pracuje přítelkyně Terezy (Alžběta Malá), je ve skutečnosti Café Sladkovský v pražských Vršovicích. (MTHRFCKR)
- Bar, který se v epizodě objevuje, je Waid v pražských Vinohradech. (MTHRFCKR)
Reklama