Metoda Markovič: Hojer
Režie:
Pavel SoukupScénář:
Jaroslav HruškaKamera:
Ondřej BelicaHudba:
Janny RichterHrají:
Petr Lněnička, Petr Uhlík, Václav Neužil ml., Sarah Haváčová, Adam Mišík, David Prachař, Jindřich Žampa, Terezie Holá, Roman Skamene, Tomáš Dalecký, Jiří Siman, Milan Šteindler, Michaela Hanzlíková (více)Obsahy(1)
Jiří Markovič sa nechce zmieriť s tým, že má celý prípad uzavrieť, pretože má od Ladislava Hojera ďalšie priznanie. Rozkaz od vedenia znel ale jasne. A na Ladislava Hojera čaká drevený spacák, ktorý videl vo sne. (Voyo)
Recenze (36)
Finále trochu překvapilo v tom, jakým směrem se rozhodli tvůrci jít. Skoro to v některých momentech vypadala jako one man show pro Kotka, jehož případ dostává (logicky) více prostoru, než předchozí epizodní linky. Láďová linka se tu doklepe (doslovně) do očekávaného a většině lidí asi předem známého konce, kdy tvůrci asi nechtějí jít za nějakou dřeň emocí a závěr je tak spíše rekapitulační. Pro znaleho diváka pak při samotné scéně popravy je pak pochopitelně těžké pozorovat i herecké loučení Dana Heribana, pravděpodobně v nejlepší roli jeho kariéry. ()
Epizoda naprosto neskrytě potvrzuje zásadní selhání: neschopnost vyprávět. Jako “vedlejší případ” servíruje “Kotkův příběh” (skvělý mimochodem) a konečně dává smysl návštěvám. Pokud by se tímto začalo, nastavil by se celkem logický most, proč za ním Markovič vůbec leze + by byl stravitelnější/pochopitelnější i koncept “bonusových vedlejších případů”. Jinak samozřejmě šanci “vychutnat” si popravu epizoda vytěžila beze zbytku. ()
Spoilery! Ani po 6 epizodách se nedokážu vžít do mysli Markoviče, který místy až obhajuje a souzní s nemocnými vrahy. Konečně se nám uzavřel příběh kolem Vojty Kotka, kterého už zřejmě nikdy neuvidím jinak, než potřísněného krví v roli Tekverka. Uzavření příběhu kolem na smrt jdoucího Ládi jsem si velmi užíval a prožíval určité zadosti učinění. Celkově byl seriál moc hezky zpracovaný a prolínání s archivními záběry byl vyloženě pošmak. [80 %] ()
Po celou dobu se tu (zaslouženě) chválí Lněnička i Uhlík, já bych za tuto epizodu pochválil i Vojtu Kotka, kterému ty dramatické role prostě svědčí a je vidět, že si je užívá. Jeho linka mě paradoxně na finále bavila nejvíce. Uzavření a usmrcení Hojera dopadlo prostě podle očekávání, slzičku jsem opravdu neuronil a líto mi ho není, Markviče už ano. Skvělé a poctivé zakončení této minisérie. ()
"Péro se postaví, mozek se zastaví." Velmi trefná a vtipná průpovídka. Finále bylo velmi vydařené. Prolínaly se tu dva příběhy - konec Ládi a příběh Kotka. Kotkův příběh mě celkem dost zaujal. Inteligentní sadista, to je vcelku zajímavá kombinace. Jak silný musel být pud někoho zabít, když věděl, co to bude mít za následky, nechtěl to udělat a zřejmě celou dobu věděl, že se přizná? Líbilo se mi, jak ho Kotek zahrál. Co se týče linky s Láďou, tak nemůžu říct nic jiného, než že si takový konec zasloužil. Celkem už mě pak Markovič svou popudlivostí štval. Velmi by mě zajímalo, jak by se choval/mluvil, kdyby mu takhle úchyl zabil a znásilnil vlastní dceru... Konečné řešení otázky Hojer bylo velmi pěkně udělané a nelze než smeknout klobouk před výkonem Uhlíka, který ze sebe vydal fakt všechno. Myslím, že nebýt výkonů dvou hlavních herců, tak je tato půvabná minisérie na půlce hodnocení. ()
Galerie (1)
Photo © Archiv TV Nova
![Metoda Markovič: Hojer - Cesta ke světlu - Z filmu](http://image.pmgstatic.com/cache/resized/w663/files/images/film/photos/167/702/167702106_lo59rg.jpg)
Zajímavosti (2)
- Když má prezident Husák před sebou žádost o milost, lze si všimnout, že Žabimajerský (Daniel Heriban) je podepsán jako Mgr. Štefan Žabimajerský. Jedná se o chybu, jelikož v předmětné době nebyl titul magistra udělován. Absolventi právnických fakult zakončením vysokoškolského studia státní závěrečnou zkouškou nezískali žádný titul. Mohli však následným vykonáním nepovinné státní rigorózní zkoušky získat titul JUDr. Magisterský titul je absolventům vysokých škol v Česku udělován až od roku 1990. (Bediverecs)
- Scéna v čase 6:25, kdy dojedou na služebnu v „Ústí“, se natáčela na Wagnerově náměstí v Berouně. Objekt byl vystavěn v 70. letech 20. století jako sekretariát OV KSČ (přezdívalo se mu „Kreml“), po revoluci tu mimo jiné dlouho sídlila Česká pojišťovna. V zadním traktu sídlí některé soukromé firmy a jsou tu ordinace soukromých lékařů, v bývalém školícím středisku je Domov na verandě (zařízení pro seniory). (a-ja)
Reklama