Režie:
František FilipScénář:
Jiří HubačKamera:
Rudolf Stahl ml.Hrají:
Vladimír Menšík, Jana Hlaváčová, Jaromír Hanzlík, Čestmír Řanda st., Regina Rázlová, Josef Vinklář, František Hanus, Iva Janžurová, Vítězslav JirsákVOD (1)
Obsahy(2)
Hra Jiřího Hubače, vyznamenaná na MTF Zlatá Praha 1977 a na MTF Monte Carlo 1978, patří k nejvýznamnějším dílům české původní televizní tvorby. Dramatický příběh otce, syna a celé rodiny řeší závažný sociální problém, který s sebou přináší nebezpečí alkoholismu. Otec Kára (V. Menšík), hudebník v baru, propadá alkoholu natolik, že to ohrožuje rodinné soužití. Jeho žena (J. Hlaváčová) vidí, jak se partner mění, nemá už sílu znovu uvěřit jeho dalším slibům a opouští ho. Jediný, kdo otci ještě věří, je syn Ondřej (J. Hanzlík). Přesvědčí ho, aby se šel dobrovolně léčit… Předností Hubačova dramatického talentu je hluboký pohled na osudy postav a jejich okolí, schopnost vytvářet živé a pravdivé charaktery. V roli Káry v inscenaci Františka Filipa z roku 1977 vytvořil Vladimír Menšík jednu ze svých nezapomenutelných postav. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (224)
No, čekal jsem nadprůměrný příběh, ale to co jsem zhlédl předčilo moje očekávání. Naprostý herecký koncert pana Menšíka. Film o závislosti na alkoholu a marný boj proti ní. Ten konec se mi moc líbil, jak otec dospěl k tomu, že už na svoji závislost sám nestačí a rozhodl se jít léčit kvůli své ženě a synovi, které bezvýhradně miloval. ()
"Vždyť jsem nic neřekl !!" - "To tvoje nic vydá někdy za celou knihovnu !!" Ne vždy musí nutně spojení velkých jmen znamenat v konečném účtování také velký filmový zážitek !! Nedostižný a jedinečný Vladimír Menšík, člověka jen zamrzí, jak málo ho režiséři v podobných charakterních dramatických polohách využívali, však své diváky nikdy nezklamal, přičemž právě zde v Ikarově pádu Františka Filipa svým strhujícím hereckým koncertem naprosto zastiňuje své kolegy, byť neméně skvělé herce, Janu Hlaváčovou, Jaromíra Hanzlíka či Josefa Vinkláře, i poněkud nedotažený scénář seriálového Jiřího Hubače, který se zuby nehty drží svého, nechce přitlačit na pilu, nechce si na nic hrát, což sice oceňuji, tomuto dramatu s televizní patinou by to však jistě přidalo na věrohodnosti a síle, a tak divák pouze sleduje inscenaci, která však na vás padne jako kovadlina, založenou na maximálně úderných dialozích, a nemáte šanci dělat nic jiného, než obdivně sledovat nedoceněného titána naší kinematografie a snažit se ubránit slzám.. Člověk, kterého se toto téma fatální lidské slabosti, dotýká tak mocně jako mě, tentokrát nemá šanci, aby mu tento snímek nezalezl za nehty jako tříska.. Vladimíru Menšíkovi totiž uvěřím každé slovo, každý pohled, každé gesto.. I parádní hudební motiv dua Jiří Bažant, Jiří Malásek jen umě bez rušivých efektů přihrává Vladimíru Menšíkovi, který si zde vlastně pouze zahrál sám sebe v životní roli, v níž nesnese sebemenších výhrad !! Fenomenálně lidský film bezskrupulózně a bolestivě bortí mýtus o muži vedlejších roliček s nezměrným komediálním a vypravěčským talentem.. ()
obyčajný príbeh obyčajného alkoholika, ktorý sa mi nezdal ani tak dramaticko-konfliktný, ani podrobne psychologicky vykreslený ako by mohol byť. Menšíka ako kvalitného herca uznávam, ale v tomto filme ma znervózňoval tliachaním do vetra, namiesto objasnenia svojich myšlienok a pocitov, ktoré alkoholik prežíva. Mal som pocit, že neide o celovečerný film, ale rad takmer nezávislých, kratučkých poviedok. Náväznosť tu samozrejme bola, ale akási nepresvedčivá, násilná. Dej síce plynul, ale mal som pocit, že hlavné postavy svoje názory počas filmu takmer nemenili a to živí ľudia v krajných situáciách robia. Toto ma zaskočilo tým viac, že scenár napísal majster psychológie postáv Jiří Hubač. Počas celého filmu som sa nudil. ()
Tenhle film mě nutí držet se za hlavu a bědovat nad tím, proč jenom PROČ(!) už Češi nejsou schopní točit podobně kvalitní, psychologicky hutné a hlubokomyslné filmy. Nemluvě o tom, že tento film dále nabízí mnoho dalšího včetně výborného scénáře (přímo ukázka krásy češtiny!), skvělých herecký výkonů (především samozřejmě Menšík, dále Hanzlík...) a velmi sugestivního klavírního motivu, který utkví v paměti. Tématika závislosti na alkoholu, která je schopná rozvrátit rodinu, je navíc aktuální dodnes. A i v tom tkví síla tohoto filmu. Když už vážná tématika, tak taková, která je podaná realisticky a přirozeně a se kterou se diváci třeba i dokážou ztotožnit. Za mě jde rozhodně o jeden z nejlepších filmů (dost možná i vůbec nejlepší), který jsem v rámci české kinematografie do teď viděla. ~(4,5★)~ ()
Jiří Hubač = záruka určité nemalé kvality. Ve spojení s výtečnými hereckými osobnostmi na čele s naprosto famózním Vladimírem Menšíkem v jedné z jeho nemnoha vážných rolí pak získáme jednu z nejvýraznějších inscenací naší nikoliv doby, ale televizní tvorby. Žádný ze zúčastněných umělců nejede na půl plynu, emocionální výbuchy po sobě následují s kadencí hodnou reálných explozí v nikoliv nutně kvalitním válečném filmu a vy to všechno sledujete a nemůžete najít úhel, ze kterého by se autor na ten alkoholismus nepodíval. Právě ta všestrannost uchopení tématu otevřela panu Menšíkovi obrovský prostor k uchvácení diváka a Ikarově Pádu cestu delší a s podstatně slavnějším koncem než jeho mytologickému předobrazu. Tleskám téhle studii dopadu sociálně patologického jednání na širší sociální okolí a dávám 90%. ()
Galerie (6)
Zajímavosti (13)
- Původní, neupravený scénář Jiřího Hubače „Ikarův pád“ najdeme v knize „Pocta Vladimíru Menšíkovi“ od Slávky Kopecké. (sator)
- Když v čase 25:16 v noci vstává syn Kára (Jaromír Hanzlík), aby zkontroloval svého otce (Vladimír Menšík), je na kalendáři na stole datum úterý 8. února. Když se situace opakuje o několik dnů později v čase 43:16, je na kalendáři pátek 13. února. Podle prvního data by však 13. února měla být neděle. (bomber7)
Reklama