Režie:
František FilipScénář:
Jiří HubačKamera:
Alois NožičkaHrají:
Vladimír Menšík, Vlastimil Brodský, Josef Somr, Pavel Zedníček, Eduard Cupák, Jana Hlaváčová, Jaromír Hanzlík, Čestmír Řanda st., Petr Haničinec (více)VOD (1)
Obsahy(2)
Volné pokračování filmu Ikarův pád se věnuje dalším osudům pianisty Káry (Vladimír Menšík), který se rozhodl bojovat s démonem alkoholu. S podporou rodiny nastupuje do protialkoholní léčebny. V léčebně si postupně zvyká na nové prostředí a tvrdý denní režim. Seznámí se také s několika pacienty, asi nejblíže pozná alkoholika Fendrycha (Vlastimil Brodský). Začíná zápas člověka o nabytí nové sebeúcty a obnovu narušených vztahů s okolím. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (124)
O trošičku horší film, než Ikarův pád. Ale nedokážu říci v čem, protože ke skvělému Vladimíru Menšíkovi a se přidal stejně skvělý Vlastimil Brodský. Asi v tom bude lehká předvídatelnost děje a syrovost zpracování. Možná mě trochu i štvalo opakování určitých schémat z první části. Ale i přes tohle je to na československou produkci vynikající. ()
Menšík v dramatické roli má pro mě mnohem větší váhu než jeho bavičské výstupy. Je vidět jeho ohromná inteligence a neuvěřitelný cit pro herectví, který zde dotahuje na samý vrchol. Tažní ptáci jsou určitě smutným filmem, ale stále se nám s pohledem na hejna svobodných opeřenců zjevuje pro hlavní hrdiny jakási naděje či touha po svobodě, která je však zahalena v alkoholovém oparu a cesta k ní je až příliš trnitá. ()
Kinematografie 80. let není zrovna moje oblíbené období, ale v českých vodách se přeci jen našly zajímavé věci, které stojí za to zkouknout. Téma alkoholismu u nás nebylo asi úplné tabu, uričtě se o něm ale taky běžně nemluvilo a netočilo. Tažní ptáci jsou takovým okénkem do uzavřené společnosti nevšedních lidí, závisláků, psanců, i normálních otců od rodin a doktorů filosofie. Vůči průběhu filmu nemůžu nic namítnout, ale k jeho konci ano - bylo zřejmě cílem, aby vyzněl neutrálně, s trochou dávky optimismu a očekávání, že nic není rozhodnuto, já bych dala ale přednost nějakému rezolutnějšímu vyznění, které by z filmu udělo ono drámo, kterým tento problém často končí. btw - necítila jsem se úplně nejlíp, když jsem během Tažných ptáků vyzunkla několik skleniček vínka.. ()
Československý televizní film vyprávějící o osudech pianisty Káry v protialkoholní léčebně, volně navazující na úspěšný Ikarův pád. Snímek od osvědčené dvojice scénaristy J. Hubače a režiséra F. Filipa mistrně popisuje průběh léčby, jež se pod vedením primáře R. Lukavského snaží obnovit v pacientech disciplínu a v rámci možností pozvednout ducha. Pan Kára v podání fenomenálního V. Menšíka má nakročeno k úspěšnému dokončení léčebného procesu, avšak jeho návštěva u rodiny jeho snahu a píli zhatí, neboť po návratu se cítí opuštěn a zapomenut, a tak v neobyčejně dojemné scéně u piana opět sáhne po sklence. Vynikajícího Menšíka doplňuje snad ještě herecky lepší V. Brodský v roli zádumčivého alkoholika Adolfa Fendrycha, jenž je v léčebně nedobrovolně a svým nezodpovědným chováním a nenapravitelnou touhou po alkoholu ztrpčuje život ostatním chovancům. Hubačovy dialogy jsou dovedeny k dokonalosti, stejně jako herecké výkony všech postav, tedy nejen pacientů v ústavu, ale i tragicky poznamenané Károvy rodiny, manželky J. Hlaváčové a syna Ondřeje v podání J. Hanzlíka. Mezi léčícími se pijany nejzajímavěji působil tradičně skvělý J. Somr coby despotický necita pan Karlík, dále cynický doktor E. Cupák, mladý notorik P. Zedníček či další oběti alkoholové závislosti V. Krška, O. Lackovič či V. Černý. Název Filipova snímku pramení ve Fendrychově podivné domněnce, že člověk může létat a také k jeho častému obracení zraku k nebi. Není snadné rozhodnout, zda bych hodnotil lépe Ikarův pád či tento televizní skvost, stejně tak jako nelze rozhodnout, kdo z dvojice Menšík – Brodský byl herecky více přesvědčivý, skutečností zůstává, že obě tyto díla patří k nejlepším a nesmrtelným dílům československé televizní tvorby a o herecké genialitě obou hlavních představitelů nemá smysl dlouze hovořit. ()
Oproti mnohem celistvějšímu Ikarovu pádu působí Tažní ptáci epizodičtěji, skoro až seriálově. Příběh se odehrává ve stálých konfrontacích, přičemž mimo Káru a Fendrycha (a snad ještě Karlíka) nejsou postavy hlouběji prokresleny a (personalizované) prostředí léčebny – a koneckonců i venkovního světa působí panoptikálně: role všech jsou předurčeny a jakýkoliv čin či chování se zdají být pouhou recidivou – osobnostní jednoznačnosti. Necelistvost prohlubuje i rozštěpení příběhu na dvě dramata, jejichž průnik je vzhledem k závažnosti jejich spojení, podán poněkud úzce: odbývá jej teatrální výstup polepšujícího se, po němž následuje nový pád. Menšíkovo a Brodského herectví je ovšem odzbrojující a nezbývá než litovat, že z třetího filmu zůstal jen scénář. Tažní ptáci jsou skvělí právě jen jako druhý díl trilogie, přechod od strhujícího počátku k jistě neméně děsícímu konci. Torzo. ()
Galerie (13)
Zajímavosti (6)
- Pri natáčaní sa herec Vladimír Menšík (pianista Kára) zavrel na toalete a odmietal sa ďalej na filme podieľať. Urobilo sa mu zle a kolaboval. (Raccoon.city)
- Za roli alkoholika Fendrycha získal Vlastimil Brodský v roce 1984 na mezinárodním festivalu televizní tvorby v Monte Carlu Zlatou nymfu v kategorii nejlepší mužský herecký výkon. (contrastic)
- Příběh z prostředí léčebny se odehrává na zámku Tloskov. (Peetuliska)
Reklama