Režie:
Zoltán FábriKamera:
Ferenc SzécsényiHudba:
Zdenkó TamássyHrají:
Ernő Szabó, Noémi Apor, Emmi Buttykay, Hilda Gobbi, Manyi Kiss, Karola Zala, Oszkár Ascher, Ödön Bárdi, Béla Barsi, Ferenc Bessenyei, László Mensáros (více)Obsahy(1)
Maďarský umělecký film natočený podle novely spisovatele Ference Móryho ,.Vzkňšení Hannibala", významným režisérem Zoltánem Fábrim. Hrdinou tragického příběhu je nenápadný, věčně nedoceněný profesor Béla Nyul, jehož svérázné pojednání o Hannibalovi náhodou vzbudí velkou pozornost a stane se dokonce předmětem jednání v poslanecké sněmovně. Profesor je nařčen z propagace režimu nepřátelských revolučních myšlenek. A i když na protestním táboře dostane uštvaný Nyul slovo a odvolá vše, co ve svém pojednání napsal, přece se stane obětí fašisty rozvášněného davu. Film „Pan profesor Hannibal", který „umělecky silným způsobem bojuje za důstojnost člověka ubíjeného fašismem a v němž podal neobyčejně lidsky obsažný a umělecky přesvědčivý výkon hlavní představitel Ernö Szabó, byl na X. mezinárodním filmovém festivalu v Karlových Varech v r. 1957 oceněn Hlavní cenou. (FILMOVÝ PŘEHLED 34 / 1957) (oficiální text distributora)
(více)Recenze (9)
Profesor Nyúl Béla napíše studii o Hannibalovi, která vzbudí pozornost politickým podtextem, který v ní jeho kolegové čtou, ačkoliv tam nebyl autorem zamýšlen. Ze zprvu nepříliš významné studie se stane politická kauza, která se dostane až do poslanecké sněmovny. Profesor Nyúl se za svou práci staví, patrně mu nejprve nedochází, o co v celé kauze jeho protivníkům jde. Nakonec je ale donucen odvolat a i přesto je obyvateli města lynčován. Film svým apelem na morálku a jednoznačností stanoviska připomíná český film ze své doby, Vyšší princip. ()
Křišťálový glóbus - výběr ()
„Film ,Pan profesor Hannibal' chce v několika výrazných tazích charakterisovat Maďarsko let 1930. Byla to doba, kdy horthyovský fašismus dusil už v zárodku každou samostatnější myšlenku, kdy fašistická demagogie sváděla masy a nutila je ke zlu, kdy tma nevědomosti byla horši než cokoli jiného. To bohužel necharakterisovalo jen maďarskou skutečnost. Tato nákaza zrodila Oradour a Lidice, Dachau a Osvětim, i všechny válečné rány, které se ještě dnes velmi těžce hojí. Během deseti let, která uplynula od osvobození, snažili se tvůrci maďarského filmu zničit tuto zhoubnou ideologii a zamezit jejímu znovuzrození. Musíme přiznat, že tento boj přes dosažené úspěchy neměl vždycky jen kladné výsledky. Vždyť před několika měsíci ožily ve skutečnosti přízraky, které obklopovaly pana profesora Hannibala. S mnohonásobnou naléhavostí tedy dnes cítíme výstražná slova tohoto filmu: Lidé, nezapomínejte! Maďarští tvůrčí pracovníci si vzali tuto výstrahu k srdci a mám dojem, že vám mohu jejich jménem slíbit, že na všech příštích karlovarských festivalech budeme promítat takové filmy, které usiluji o trvalé přátelství mezi národy a které přispívají k prohloubaní šlechetných vztahů mezi lidmi." Z projevu vedoucího maďarské delegace lstvána Kondora před uvedením filmu "Pan profesor Hannibal" na X. MFF v Karlových Varech. Dvojnásobný laureát Kossuthovy ceny Zoltán Fábri patří k nejvýznamnějším maďarským filmovým režisérům. Z jeho filmů byly u nás promítány v r. 1954 „Bouře", v r. 1955 „Pro 14 životů" a v r. 1956 „Kolotoč". Filmový přehled 34/1957 ()
Časté srovnávání tohoto maďarského filmu s Krejčíkovým Vyšším principem není síce úplně mimo, ale divákům, kteří se podívat na Pana profesora Hannibala teprve chystají, doporučuji zdejší srovnávání spíše ignorovat. Já se právě nechal v tomto směru nalákat a spočátku mi trvalo, než jsem si na ojedinělý Fábriho styl zvykl. Stejně jako v případě režisérovy Páté pečeti, i zde bych řekl, že bez výrazně stylizovaných uměleckých prvků bych asi z filmu měl daleko silnější prožitek, kdyby Fábri natočil od začátku do konce úderné přímočáré drama. Přesto zůstává úderný ten silný příběh profesora dějepisu vrženého jednou nevinnou prací do spárů fašistů, kdežto jediná cesta z této pasti pro něj znamená udělat jeden rázný krok proti vlastní vůli a svědomí... Ve velmi ojedinělé alegorické stylizaci příběhu, za doprovodu často rozervné klavirní hudby, dochází i k nejednomu komediálnímu prvku a největší šok proti mým původním očekáváním nastal asi po půlhodině, kdy do snu profesora Nyula (nebo-li česky Králíka) vstoupil samotný starověký vládce Hannibal, o kterém profesor napsal významnou práci, a ve snu si po malém povídání dokonce zazpívají duet! To jsem ale už očekávání něčeho jako druhý Vyšší princip raději úplně zahodil, nechal se často vést spíše na pocitové vlně a ve výsledku zklamán úplně nejsem. Závěrečné scény s fanatickým nacionalistickým sjezdem fašistů a profesorovým odvoláním uprostřed starých kamenných hradeb jsou působivým vyvrcholením a po skončení zpětně ani tu svéráznou stylizaci nepovažuji za úplně špatnou, byť přiznávám, že nepřipraveného mě v první polovině zaskočila. Můj příklon k 4. hvězdičce vychází i z toho, že už teď cítím potřebu se časem k Hannibalovi vrátit a oceňuji silné poselství i filmařskou kvalitu, byť stoprocentně nadšený nejsem. [70%] ()
Přiznám se, že kdybych nechodil na seminář maďarského filmu, o tomto snímku bych zřejmě v životě neslyšel (španělské vesnice jsem znal lépe než maďarskou kinematografii) - což by byla věčná škoda. Jedná se totiž ve své vlasti o klasiku nejklasikovatější, která v našich končinách inspirovala řadu tvůrců, nejvýrazněji evidentně autory Vyššího principu. I hrdinou Pana profesora Hannibala je učitel latiny, který se musí postavit fašistické zvůli. Další podrobnosti i zpracování obou filmů se liší. Pan profesor Hannibal je ovlivněn hlavně italským neorealismem a na rozdíl od Vyššího principu obsahuje i určité odlehčující komediální prvky (byť jde o tragédii takřka antických rozměrů). Jak píšou občas na IMDb: "A must see." ()
V kontextu doby se jedná o velmi odvážné poselství o principech totality. Jeho problém ale tkví v neslučitelnosti komediálních prvků zápletky s tragickým zobrazením morálního pádu hlavního hrdiny. Stejně tak sama komika dnes působí už dost vyčpěle. Snad má také Exkvizitor pravdu o spřízněnosti s neorealismem, což je období, které mě estetickou působivostí úplně míjí. Přesto všechno je absurdně inscenovaný konec filmu sliným zážitkem, který výsledný dojem ze sledování výrazně pozvedá. ()
Tragikomedie, neboli zde spíše komická tragédie, patři k nejtěžším divadelním, a potažmo filmovým žánrům. A většinou z něj nemám příliš dobré pocity, a neměl jsem je ani u tohoto filmu. Béla Králíček je srandista (v té době by jako profesor sotva mohl obstát), filantrop, tak trochu motovidlo, a tak odvolává to, co neodvolal, když to měl odvolat. Jeho postava nepůsobí příliš sympaticky (i když by asi měla), jeho chování je chaotické (i když by asi nemělo), a tak se jen diví, že mu není spláceno stejnou mincí. A tak jediné poselství, které jsme z Fábriho filmu vyčetl a vyslechl je: "Tak pánové, tudy ne! Tohle je jedinec a tohle je dav! A ty si nikdy nebudou rozumět, ať už jedinec tvrdí to nebo pravý opak!" (Viz též Sigmund Freud: ,,Massenpsychologie und Ich-Analyse", a spojitost mezi davem a sumou vytěsněných a sublimovaných psychických obsahů.) ()
Film se celou dobu odehrává ve více méně nadsazené, humorné rovině, v níž všechny peripetie chudáka pana profesora vyznívají jako milé absurdity. O to víc zarazí závěr, který je zcela nemilosrdný a dokonale bezútěšný. Film hodně trefně vykresluje obraz toho, na jakou otrockou šlejšku se zcvrkává lidské myšlení, když je zasažené davovou ideologickou horečkou, v tomto případě nacionalistickou. Kromě úžasně manipulovatelné masy jsou ale nelítostně vykreslené i jednotlivé postavy (výborně obsazené a zahrané!), které se mění z roztomilých figurek ve strachem zlomené oportunistické korouhvičky. Historicky cenný film, navíc gurmánsky natočený. ()
LFŠ 2012 ()
Reklama