Režie:
Paul NaschyObsahy(1)
V 16. storočí prichádza lykantropiou sužovaný Waldemar Daninsky (Paul Naschy) do Japonska, aby tam našiel liek na svoje prekliatie. Kľúčom k tomu, aby bola jeho misia úspešná, môže byť len samuraj Kian (Shigeru Amachi) a magický strieborný meč. (Karamanlis)
Recenze (4)
Je naozaj pozoruhodné, že v podstate každý diel voľnej série Hombre-Lobo má vlastné, častokrát poriadne bizarné vysvetlenie pôvodu Daninskeho tragického prekliatia a inak tomu nie je ani v La bestia y la espada mágica (tentokrát zato môže maďarská čarodejnica). Vďaka japonskej koprodukcii sa príbeh presúva do krajiny vychádzajúceho slnka, čo však nie je na škodu. Vyskytuje sa tu hojný počet akčných scén, tentokrát si však v tomto smere väčší kus koláča než samotný Naschy utrhol herec Shigeru Amachi, v Japonsku známy zo starších hororov a samurajských filmov, ktorého katana si tu pripísala početnejší bodycount než Waldemarove drápy a tesáky. ()
Paul Naschy ako Waldemar Daninsky svoju voľnú werewolf sériu nepúšťa po výbornom záseku EL RETORNO DEL HOMBRE-LOBO z rúk ani čo sa týka hlavného režijného vedenia projektu. Tentoraz je ale k španielskej produkcii potrebné prizvať aj japonský kapitál, aby film vôbec mohol vzniknúť. Dohoda sa dosiahla. Japonsko výrazným spôsobom koriguje konečnú tvár hororového besnenia v prospech “domácej kultúry“. Šikmooká, dobrodružná a samurajská kung-fu mlátička na vlkodlačí spôsob, je odštartovaná ako sa v posledných vydaniach stalo dobrým zvykom, stredovekým prológom. Píše sa 10-te storočie. Deathmatch medzi Irineusom Daninskym a ozrutným, copatým drvičom kostí tureckého zjavu, má víťaza. Nie každému sa ale useknutá hlava porazeného páči. Čarodejníctvo a čierna mágia tak zatracuje rod Daninských na generácie dopredu. V 16-stom storočí sa kliatba lykantropie začína prejavovať na potomkovi – Waldemarovi. Nakoľko ho asi moc nebaví sa po večeroch túlať po lesoch a dedinách v huňatej paródii samého seba, hľadá pomoc u alchymistu, kúzelníka a kapacity v obore – starého šarlatána a jeho slepej sexi žienky Esther. Španielska inkvizícia nepraje podobným praktikám, preto sa do situácie za zachovanie dobra a čistoty vkladá plným dielom. Krajina vychádzajúceho slnka, zem zasľúbená, to je liek na všetky problémy. Waldemar Daninsky a jeho mladá, tolerantná a vrúcne milujúca slečna Kinga, sa vydávajú priamym smerom do bájneho Japonska spolu so slepou Esther. Samurajský majster Kian prisľubuje pomoc. ### V poradí desiata “okrúhla“ časť s názvom “La bestia y la espada mágica“, je druhým predstavením Paula Naschyho ako režiséra v rámci série, a zároveň prvá verzia, v ktorej nie je postava Waldemara Daninského označená číslovkou 1 čo sa stráveného času na obraze týka. Role filmového ťahúňa sa zhostil už spomínaný “Itto Ogami“ – postava sympatického Kiana. Okrem tradičných akčných a treba povedať často aj zábavných stretnutí na meče, nože a iné ostré predmety, spôsobujúce širokú škálu bodnorezných rán, sa treba pripraviť na šialenú kombináciu vyčíňania vlkodlaka Waldemara Daninského, ktorý s obľubou hryzie krky samurajom, trhá blúzky mladým Japonkám a zápasí s tigrom. Ak chce laškovať aj naďalej, musí si dávať pozor tentoraz nie na strieborné guľky lásky, ale na ... ### PS – videná španielska verzia od distribučného štúdia “Video-Mexport“ o dĺžke 110 minút. ()
No, dám deset za změnu lokací, a deset za občasný samurajský souboj. Jinak mne to ovšem moc nenadchlo a také mi to přišlo zbytečně dlouhé. Také je tu občas hlucho, hlavně z japonské strany. ()
P.Nashy už měl v roce 1983 za sebou daleko lepší filmy a tento vypadá daleko starší, než ve skutečnosti je. Více než strašidelný je příběh o vlkodlakovi cestujícím do Japonska úsměvný. Bohužel velmi špatné jsou trikové efekty, což je poněkud smutné, když dva klíčové vlkodlačí filmy vznikly již v roce 1981 - Kvílení vlkodlaků a Americký vlkodlak v Londýně (zde byla mistrovská proměna v bestii odměněna Oscarem). Zjevně uškodila japonská spolupráce, jelikož se vytratila gotická atmosféra tak, jak kraluje ve španělských horrorech 60.-80.let. Přestože krví se zcela nešetří, příliš gore efektů se divák nedočká a samotné souboje jsou nekrvavé a ochotnicky předvedené. Na závěr bitek je letmý pohled na zkrvavené mrtvoly, což je však malá náhražka skutečných soubojů. A používají-li se v boji meče, katany a dýky, pak by jeden čekal realističtější vyobrazení. Ale jak říkám, stačila by napínavá atmosféra, více bouře, mlhy, podzemních labyrintů i tajemných rituálů (od každého je tak štipec). Nejen znalci vlkodlačí tematiky, ale i ti nedotčení poměrně brzy zjistí, jak musí příběh skončit. Vlkodlaka může totiž zabít jen ryzí láska...jak tristní... Filmy s P.Naschym mám velmi rád, tohle je ovšem čistý průměr (zbytečně dlouhý) na jedno podívání naprosto dostačující. ()
Reklama