Režie:
Douglas HickoxKamera:
Ousama RawiHudba:
Elmer BernsteinHrají:
Burt Lancaster, Simon Ward, Denholm Elliott, Peter Vaughan, Christopher Cazenove, Bob Hoskins, Nicholas Clay, Brian O'Shaughnessy, Peter O'Toole (více)Obsahy(2)
Jižní Afrika 1879. S ultimátem, které není možno dodržet, vyprovokuje Sir Henry Bartle Frere (JOHN MILLS) domorodé kmeny Zulů k ohromující ozbrojené agresi. Na základě falešných informací domnělých zajatců, činí generál Lord Chelmsford (PETER O´TOOLE) fatální chybné rozhodnutí rozdělit britské oddíly. Colonel Durnford (BURT LANCASTER) je nakonec konfrontován s mocnou přesilou. S jistou smrtí před očima bojuje se svými lidmi až do poslední vteřiny. Na konci bitvy stojí ničivá porážka britské koloniální armády, způsobená 25.000 odhodlaných válečníků kmene Zulů. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (59)
Dve tretiny filmu sa nesú v úplne pokľudnom duchu, nič nenasvedčuje tomu na aký masaker je tu zavarené. Známe herecké tváre majú v podstate presne a rovnomerne podelené úlohy, žiadny z nich nevyčnieva, zdá sa, že každý má rovnaký priestor. Najsilnejšou stránkou filmu sú bezpochyby davové scény a záverečný masaker. Bojové scény sú dosť presvedčivé a anglická hrdosť dostala poriadne na frak. Byť tak jedným z vojakov, tak idiota , ktorý si v kľude rozdával strelivo, vlastnoručne odstrelím. 80%. ()
║Rozpočet $-miliónov║Tržby Celosvetovo $400,000║ Určite lepšie spracovanie ako mal podobný film v rámci nepriamej série Zulu z roku 1964. /70%/ ()
Scénář: Cy Endfield, Anthony Story .. ...a touto cestou bych rád požádal o pár tipů na obdobné filmy s Koloniální Británií (a nejlépe z Indie apod.) - do pošty, děkuji. ()
Bondarčuk v Africe se nekoná. Hickox své desetitisícové zástupy vůbec neumí vizuálně prodat. Nebýt nějakých čtyř záběrů, tak by vůbec nešlo poznat, že tam není tradičních několik set komparzistů, ale lidu, že by vyprodal i Letnou. Nechat někdy kameru zabrat scénu z výšky a ohromit diváka těmi nespočetnými davy by výrazně pomohlo, ale film by to ani tak nezachránilo. Stále by totiž byl bez napětí, spádu či aspoň náznaku nějaké tenze. Sice to napomáhá nezaujatému rekonstrukčnímu dojmu, ale je to tak chladné a školometské, až to ku prospěchu není. Nenápadná hudba tomu také nenapomáhá. Ovšem i navzdory výše popsanému by to šlo, Waterloo budiž důkazem. ()
Rádím vám všem dobře, přečtěte si heslo bitva u Isandhlwany na anglické wikipedii a doplňte to britsko-zulskou válkou ze stejného zdroje. Dozvíte se více a možná bude lepší i umělecký dojem - tam totiž to předkládání faktů, dílčích historek a hodnocení bude působit podstatněji přirozeněji a organičtěji. +++++ Svítání Zuluů není vyloženě špatný film, dokonce i klady na něm nalézám. Je dosti věrný historii. Bitvu pojímá neokázale, jako střet masy Britů a ještě větší masy Zulů. Osobní hrdinství v ní má jen málo prostoru, jakmile dojde na chladné zbraně, je jen otázkou několika vteřin, než si vás najde zulský asagaj. Je ovšem škoda, že ty tisíce komparzistů se využívají ve velkých celcích hlavně před bitvou, v bitvě spíše výjimečně. Tam převládají klasické záběry střetů několika desítek herců. Jasně, není to sranda, uřídit pohyby kamery a takové spousty herců, mají-li dělat víc, než přeběhnout pláň - snad aby člověk radši nebyl režisér, ale rovnou generál... +++++ Ta mnou zmíněná neokázalost žel není důsledná, skoro celou bitvu hraje dramatická hudba, která ovšem spíše vyvaluje z diváka adrenalin, než aby jej tížila. Ten si tak může bitvu s ohromeným výrazem užít. Tedy, užil by si ji, kdyby v jiných aspektech ohromující byla. Dojde i na zpomalenou smrt statečného velitele - zase měl jednou někdo hezčí smrt než vojíni a poddůstojníci. Předchází ji nepřirozená glosa nad mrtvým klukem. Taková, aby divák pochopil, že si má uvědomit jakousi životní ironii. Ach jo. Silné **. ()
Docela vyjimecnej valecnej film. Ani ne tim, ze by byl tak skvelej, to bohuzel neni, ale proste zpracovanim. Tady jde totiz skutecne ciste o bojovani a nic jinyho, takze nektery postavy zname podle jmena a hodnosti a to je vsechno. Zadny vzpominani na rodinku, osobni problemy, vycnivajici jednotlivci. Nic takovyho se tu nekona, tohle je proste profesionalni armada s jejich velitelama. Navic tu neni zadnej vylozene kladas, nebo zaporak, postavy obcas udelaj nakou svinarnu, jindy zase pusobi vcelku sympaticky a proste se tu absolutne nic krome taktiky, planovani a bojovani neresi. Takze se vetsinu casu vsichni pripravujou na bitvu a samotna bitva je pak celejch zaverecnejch zhruba 30 minut. Co se tyce hercu, i pres ucast jmen jako Hoskins nebo O'Toole tu nikdo nevycniva. Je velka skoda, ze to neni natoceny trosku poutavejs nebo napinavejs, ale jinak se na to kouka docela dobre. ()
Tak se kdysi točily historické velkofilmy. Krásný kontrast dobové viktoriánské načančanosti a tvrdé reality. Scéna na zahradní slavnosti, kde všichni mluví vznešeně a představují si vedení války v bílých rukavičkách skvěle vyjadřuje dobovou mentalitu vyšší společnosti, pocit nadřazenosti a neomylnosti. Bitva na konci natočená hezky postaru, se spoustou komparsu, působí mnohem opravdověji než počítačem namnožené armády dneška (I když do Bondarčuka tomu něco chybí). Líbí se mi scéna, kde seržant, který vydává munici, pomalu odšroubovává víka, zatímco vojáci na něj řvou aby přidal. Škoda, že takhle se už dnes netočí. ()
Pribeh o tom, ako raz nobl anglicania prisli do afriky aj so svojim striebornym servisom.....a odisli s dlhym nosom :) Skutocny historicky velkofilm, ktory ani minutu nic nezostava dlzny tomuto zanrovemu zaradeniu. Jeden z filmov, ktore by som naozaj rad videl na velkom platne. Presuny obrovskych armad po nedohladnych africkych planach su nemierne posobive. A to je este umocnene faktom, ze armadu smozrejme nenahradzaju ziadne efekty, ale su to skutocne masy ludi. Poviem vam, ked jeden anglicky velitel vyjde na kopec a vy spolu s nim prvy krat uvidite monstroznu armadu Zulu rozlozenu okolo jazera, to je fakt nadhera. Tou skvelou hudbou a obrovskymi planavami mi pripomenul zanrove filmy ako napr. Vinnetou, za co som velmi rad, pretoze nepoznam vela kuskov, co mi ponukli podobnu skvelu, dobrodruzne ladenu atmosferu ktora ma vtiahne, a zo mna sa stane jeden z tychto jazdcov s vetrom vo vlasoch, cvalajucich po nedohladnej divocine. (9/10) ()
Tohle je vlastně prequel mého milovaného snímku Zulu. Cy Endfield, režisér původního skvělého filmu, se tentokrát posadil k psacímu stroji a rozhodl se nám ukázat, kdo, jak, s kým a proti komu bojoval v bitvě u Isandhlwany, v té, jejíž následky vidíme na začátku Zulu. Režie se chopil Douglas Hickox, obsazení je vskutku hvězdné, k dispozici tentokrát bylo i mnohem více komparzistů a vlastně úplně všeho… Tak kde se u všech čertů stala chyba? Mr. Endfield promine, ale tou chybou je právě jeho scénář. Sice si dal záležet na tom, aby příběh zaplnil co největším počtem skutečných postav, jenže zapomněl je jakkoliv rozepsat, charakterizovat, prostě přiblížit nám. Čili než začne bitva, kterou divák vyhlíží už od úvodních titulků, uplyne něco přes sedmdesát minut, během nichž se spolu baví strašně velké množství lidí, kteří mají tváře Burta Lancastera, Petera O´Toola, Nigela Davenporta, Boba Hoskinse, a nebýt toho, že je hrají právě tyhle veličiny, neměli bychom ani páru, o koho jde. Z filmu se brzy stane nezřízený chaos (ne nepodobný oné bitvě) a každý divák, který si udrží přehled o tom, kdy se armáda rozdělila na části, kde která z jejích částí právě je a na koho to ti Zuluové útočí, má můj obdiv. Ano, když začne vyhlížená a musím říct, že dobře natočená šarvátka (která se ovšem ničemu ze zmíněného filmu z roku 1964 nevyrovná), je to už všechno jedno… Ale takhle dobrý film nevypadá. O tom, jak jsou tu angličané vylíčeni jako hrdinní rekové a černoši jako ta nejhorší cháska, ani nemluvím.__P.S. Elmer Bernstein se Johnu Barrymu nevyrovnal jedinou notou.__P.P.S. Zulu je nepřekonatelné, kdyby o tom někdo pochyboval. ()
Tento film působí jako chladnokrevná rekonstrukce jedné hodně zbytečně prohrané bitvy. Pokud je někdo fanda do vojenství, tak musí být nadšen, protože film nechává vhlédnout poměrně hluboko do útrob anglické vojenské organizace té doby. Detaily ze zásobování proviantem, či střelivem, nebo kolíkování dostřelu, dělají film realisitckým. Nazvdory tvrzení některých příspěvků zde, se mi válečné scény zde zdály velice povedené. Myslím, že režisérovi se dojem masy lidí podařilo vytvořit znamenitě, obzvlášť pokud divák sleduje film v původním širokoúhlém formátu bez ořezu. Britové jsou zde vykreslení jako stateční, nicméně povětšinou tupí a zpupní válečníci, jejichž systém boje se s tím jak dostávají výprask stává čím dál tím více úsměvnější. Snad jedinou nevýhodou tohoto filmu je přísná až neutralita. Ano je zde pár kladných a záporných postav, ale přeci jen zde není žádný faktor, nebo osobní rozměr, který by vzbuzoval emoce. ()
Skvěle natočený válečný snímek-velkofilm s hvězdami Stříbrného plátna v ústředních rolích. Burt Lancaster zde sehrává roli rozhodného plukovníka, který se musí ubránit neuvěřitelné přesile naštvaných jihoafrických Zuluů poté, co je jeho jednotka oddělena nešťastným rozhodnutím generála hraného panem O´Toolem. ()
Úsvit Zuluov, tak ako bol nakrútený, ma nemal šancu niečím zaujať alebo prekvapiť. Po expozé, v ktorom boli naznačené charaktery a názory niektorých osôb, bol celý zvyšok filmu o bojovom strete Angličanov a Zuluov. A práve v ňom vznikol problém, pretože bojové scény boli ukazované per partes a viackrát sa opakovali. Nepodarilo sa využiť tisíce komparzistov na vyvolanie hrozivého pocitu z nezadržateľne sa valiacej masy Zuluov na lepšie vyzbrojených, ale predsa len málopočetných Angličanov. A napriek tomu, že Angličania dostali na frak, je celá bitka videná anglickými očami. Druhá strana je anonymizovaná do amorfnej hordy divochov. ()
Spíše soumrak než svítání, když víte jak s chudáky Zuluy Angláni pak zametli, ale aspoň že napoprvé to divoši červenokabátníkům natřeli! (K příčinám porážky u Isandlwany a následnému vývoji konfliktu viz Ivo T. Budil - Válka Zuluů, Triton, 2006). ()
Působivý film. Nemám příliš v oblibě válečné téma, ale tento film je tématem i zpracováním výrazně jiný. Přestože byly ztráty na obou stranách přibližně stejné (1329 na straně Britů, přibližně 1000 na staně Zuluů), je to možné považovat za vítězství Zuluů a nejtěžší porážku moderní armády domorodým vojskem. Víc o bitvě u Isandlwany: http://cs.wikipedia.org/wiki/Bitva_u_Isandlwany ()
Konflikt anglických vojáků s africkými domorodci z kmene Zulů, není pro filmaře ani diváky nijak zvlášť zajímavý, ale pokud bych měl doporučit, určitě se spíše podívejte na snímek "Zulu" s Michaelem Cainem, který je po všech směrech zajímavější a velkolepější. Toto působí spíše, jako televizní variace na dané téma. ()
Keď bežal film v našich kinách v roku 1982 tak mi utiekol... Druhá filmová verzia veľkej porážky britskej koloniálnej armády je natočená po každej stránke veľkolepo, ale akosi ma minula. ()
Na Zulu Dawn je bezva, že to bere věcně a moc nepindá okolo. To se už dnes moc nevidí, současný válečný filmy jsou pořád "děláme správnou věc?" nebo " nebo "nevím, proč vlastně bojujeme", případně "neměli bysme tu radši místo válčení postavit solární elektrárnu?". Stejně tak se v moderních válečných filmech řeší jednotlivec, jako kdyby ve válce někoho zajímal.... Tady je prostě parta chlápků v červeným a proti nim velká tlupa divochů a ty se jsou porvat o kus dnešní JAR. Představí se protistrany, souvislosti, casus belli, strategie, taktika a pár lidí z velení a jde se na věc. Jedince si nezapamatujete a vlastně pro to ani není důvod (stejně všichni umřou, tak co). Já tohle viděl na velkým LCD a stálo to za to, i když plátno bych si dal ještě radši. Bitevní scény jsou supr a je hodně cítit, že tam jsou reální lidé, a ne nějací PC animáci. Když kamera sjede na 20 tisíc černošských bojovníků, jak se řítí proti linii Britů, skoro cítíte, jaký to asi byl pocit (imo asi poněkud stísňující). Je to přímočarý, ale vůbec ne stupidní válečný film se vším, co od něj můžete čekat. ()
Scénář : Cy Endfield a Anthony Story. Kamera : Ousama Rawi. Jeden z těch povedených válečných dramat. ()
Přesná rekonstrukce? To je dost dobře možné, ale pouze z britské strany. Angličané jsou tu totiž vykresleni jako hrdinní sympaťáci bojující do posledního dechu, kteří nikdy neustoupí a když jim dojde munice, mlátí nepřátele klacky. Na druhou stranu Zuluové jsou tu vykresleni jako masa nenávistných negrů bez toho, aby se vyprávění nějak zaměřilo na jejich vůdce, jejich myšlení a strategii. Prostě se jenom valí jako vichřice a tvůrci vyvolávají pocit, že oni jsou ti zlí, co to všechno vyvolali. Možná, že to tak bylo, od filmu bych ale očekával nestranný pohled bez nadržování a přehnaně patetických záběrů (britská vlajka v řece vítězí). Navíc, jak trefně poznamenal DaViD´82, režisér vůbec nevyužil tisícihlavé (a jistě ne levné) davy statistů a tohle eso v rukávu nevytáhl až do závěrečných titulků. S takovým Davidem Leanem na režisérské sesli by to určitě byla jinačí podívaná. ()
Skutečný historický velkofilm, obraz největší bitvy anglo-zuluské války. V bitvě u vrchu Isandlwana 22. ledna 1879 utrpěli Angličané v bitvě proti přesile Zuluů zdrcující porážku. Zahynulo 1300 anglických vojáků, přežilo 55! Na straně zuluské padlo 2000 bojovníků a zhruba stejný počet zemřel následně na utrpěná zranění. (Zajímavost: V řadách britského vojska padl také francouzský dobrovolník, poslední člen rodu Napoleonů, princ Louis.) Angličané doplatili především na hrubé podcenění zkušeností, které "na velkém treku" a v neustálých bitvách s domorodým obyvatelstvem získali jejich bílí rivalové, búrští osadníci, a pak také na nepružnost a neuvěřitelnou byrokracii v přidělování munice. Obě tyto historické skutečnosti film věrně zachycuje... Poctivě udělaná bitevní scéna, nádherní koně, velkolepá podívaná! Možná na škodu je trochu pomalé tempo a popisnost v úvodních 30 - 40 minutách filmu, kdy je divák seznamován s jednotlivými hrdiny na anglické straně i se zulským náčelníkem Cečvajem. - - - - PS. Když čtu některé komentáře, musím se pousmát nad naivitou jejich autorů, s níž straní černým válečníkům proti bílým - jako by to byla šachová partie! Nechci se stavět do role soudce znesvářených stran, jen bych ráda podotkla, že domorodí válečníci a jejich vůdcové nebyli žádní (černí) beránci. Jako příklad může sloužit svým válečným uměním, ale i krutostí a pomstychtivostí proslavený zuluský náčelník Šaka a jeho psychopatické vraždění všech okolních kmenů včetně žen a dětí. Pozdější stalinisté nebo Rudí Khmérové by mu mohli jeho metody jen závidět! Po smrti své matky Nandi rozpoutal skutečný teror, následovaly mnohatisícové popravy a nařízení, která vyvolala v jeho zemi hladomor. Když jeho krutosti a řádění jak mezi obyvatelstvem, tak v řadách vlastního vojska nebraly konce, hledaly stovky lidí ochranu u nejbližších Evropanů, což byli převážně Búrové a ti taktéž nebyli - a dodnes nejsou - žádní (bílí) beránci. Jojo, život je někdy tak protivně složitý! ()
Reklama