Režie:
Leopold LaholaKamera:
Viktor Svoboda st.Hudba:
Hagen GalatisHrají:
Rüdiger Bahr, Monika Zinnenberg, Gisela Hahn, Viktor Blaho, Magda Vášáryová, Ivo Gogál, Samuel Adamčík, Günther Panak, Otto Stern, Štefan Winkler (více)Obsahy(1)
Jak prožít celý život za jediný rok? Jonáš Rebenda (R. Bahr) je velice zvláštní člověk. Žije totiž v neustálém životním cyklu a jeho chování se odvíjí od toho, jaké je zrovna roční období. Na jaře je hravým dítětem, trávící čas s dětmi, v létě je mladíkem v plné životní síle, na podzim se z něj stává unavený a nemocný muž a na zimu se uchýlí do horské salaše, kde ulehá ke spánku. Jako každé jaro i tentokrát se Jonáš vloupe do hračkářství, jelikož jej ale strážmistr i policejní lékař znají, nechají záležitost být a poradí mu, ať se uchází o místo učitele malého Albína u průmyslníka Lebducha (V. Blaho). Práci skutečně dostane a postupně navazuje kontakty s osazenstvem, zejména se svůdnou Martou (G. Hahnová), v místním baru se seznámí s exotickým zpěvákem Dambou (O. Stern) a později na večírku i s krásnou dívkou Pavlou (M. Zinnenbergová). Jenomže i přes Jonášovu snahu mu jeho odlišné životní plynutí času znemožňuje, aby plnohodnotně fungoval mezi lidmi, a točí se v neustálém kruhu nefunkčních vztahů… (Česká televize)
(více)Videa (1)
Recenze (37)
Občas je to velmi špatné - střih, dramaturgie záběrů, herectví - někdy je to trapné. Občas v tom probleskne vizuální psychedelie šedesátek, jak ji znám třeba ze Zvětšeniny, nebo Zazie v metru - ale je filtrovaná západním Německem - stejná alej jako v začátku Fassbinderova Roku se třinácti úplňky - je to Mnichov? Pěkná je hudba: veselý bigbít; hlavní téma se chytře mění podle ročních období. Weissův text jsem četl, je to pozoruhodná věc - má taky svoje nedostatky - v logice, motivacích, výstavbě. Myslím, že Laholův konec je víc o biorytmu, než Weiss - vůbec je film v epizodě zimy nezvykle napínavý - i kvůli "Magdě" - byla předtím u moře, že je tak snědá-)? Rozzáří obě scény v nichž je-). Jo - a začátek zase trochu zavání etologií - ale to tak silné není. Pozoruhodný film! ()
Metaforický film o točení sa dokola v rytme ročných období. Príbeh zachytáva vášňou predchnuté ľudské aktivity: od lásky až po rôzne kratochvíle a koníčky. Priebeh je nemenný. Všetko začína detskou hravosťou a bláznivinami z náhle vzbĺknucej radosti (jar). Vyvrcholenie nastáva uprostred príbehu: rozkošou z fyzického uspokojenia sa objektom vášne (leto). Nastáva únava z potreby nejako svoj vzťah (koníček) inštitucionálne legitimizovať. Časté je dopovanie sa, len aby sa tá opakovaná nuda nejako doklepala. Cigy, trúnky a vylihovanie (jeseň). Ak sa človek dostal až do tejto fázy zistí, že pôvodné anarchistické výboje aj tak napokon takmer vždy skončia v rezignácii s vlastným osudom, dobrovoľným únikom od rebélie mladosti k stredostavovskému odfukovaniu pod duchnou na chalupe. V objatí hôr a dlhodobej známosti. Interpretačná otvorenosť diela ale ponúka aj iné vysvetlenia. K výhradám o nedokonalej adaptácii - v úvodných titulkoch je uvedené, že film prevzal len niektoré motívy Weissovej knihy. Koprodukcia s NSR tentoraz príliš neprospela. Prostredie neladí s príbehom a nemeckí herci svoje zástoje brali skôr profesionálne, bez výraznejšej emočnej zaangažovanosti. ()
V rámci cyklů našich cyklů, které jsme dosud schopni vnímat - denní, roční životní - je tu zvýrazněn pohyb rokem jako pohyb životem, i když by totéž šlo vyjádřit i v rámci jednoho dne - navíc z pozice diváka je to jen hodina a půl. V tomto smyslu je film dobře zvládnutý, je nápaditý, a po padesáti letech (nejspíš díky své experimentální povaze) dosud svěží. Pozn: V paměti z konce šedesátých mi zůstalo jen to, že je také eroticky odvážný. Pozn. 2: Ano, na konci roku je starý, ale také tlusý, aby mohl hibernovat a na jaře se obnovit - v mém věku už to cítím nějak podobně. ()
„Miluji dveře. Každé vedou jinam a netuším, co je za nimi." Neřekl bych fantasy, jelikož magie zde není. Což ale neznamená, že samotný snímek není magický. Jde spíše o podobenství. Poetický příběh, v němž mladý muž Jonáš prochází ročními obdobími tak, jako člověk od narození prochází jednotlivými životními etapami. A když přijde stáří, podzim života, je čas najít si místo k dlouhému a nerušenému spánku. Hravost, barvy, život, vášeň, ale i vztek, zadumanost, nevrlost. Jedna z nejpůvabnějších scén se odehraje pod stolem a asi nejlepší je jaro, kdy ztřeštěné Jonášovo chování nemá hranice. A tichá zima v horách s útulnou chalupou je jako medvědí brloh, kde lze odpočívat až do jara. Ostatně Jonáš nezestárnul ani o chlup, ale vytvořil si patřičné tukové zásoby jako medvěd, aby zimu ve zdraví přežil... ()
Prvých 15 minút zaujímavých a hravých. Bol som neuveriteľne natešený, že uvidím niečo nové a krásne - minimálne formálna stránka a načrtnutie príbehu tomu nasvedčovali. Posledných 5 minút s príchodom Magdy Vášáryovej je nádherných a poetických. Až mi bolo ľúto že jej vo filme nebolo viac. A zvyšok? Zvyšok je zlepenec scén, situácií a póz, ktoré ma unavovali a znechucovali. Hlavný hrdina nebol natoľko charizmatický aby utiahol celý film a snaha o nejakú psychológiu sa tiež nekonala. Nečítal som knihu, takže neviem posúdiť do akej miery je to film Laholu a do akej Weissa, ale pravdou je, že ma film dosť sklamal. Slovenské filmy na prelome 60 a 70 rokov mi prídu strašne neúprimné. Bez duše a bez emocionálnej hĺbky. Možno že je to len mnou, ale pre takého filmy som nikdy nemal pochopenie a asi ani mať nebudem. Najviac ma mrzí, že to naozaj vyzeralo zo začiatku pekne. ()
Galerie (3)
Zajímavosti (14)
- Prvý slovenský film s označením žánru Magický realizmus. Dodnes nie je v podstate jasné, čo tento termín predstavuje, či len literárny smer, techniku, tendenciu, štýl, alebo žáner. Diskutabilný je aj vzťah medzi Magickým realizmom a fantastickou literatúrou. (Raccoon.city)
- Film sa natáčal v Bratislave, Budapešti a Salzburgu. Nakrúcanie trvalo od 11.7.1967 do 29.11.1967. (Raccoon.city)
- Vo filme postavu malého Albína stvárnil Ivo Gogál ,jeho otec Ján Gogál stvárnil malú rolu v úlohe strážnika. (Raccoon.city)
Reklama