Režie:
David JacksonKamera:
Rudolf BlaháčekHudba:
Frédéric TalgornHrají:
Shawn Doyle, Polly Shannon, Nigel Bennett, Guylaine St-Onge, Alan Van Sprang, Kristin Fairlie, Salvatore Antonio, Anthony Lemke, Michael Filipowich (více)Obsahy(1)
V ne příliš vzdálené budoucnosti se po celé planetě rozšíří syndrom rychlého stárnutí (SRS) a rozdělí populaci na dvě skupiny: čistí a nakažení. Každý nemocný zestárne každý den o jeden rok, pokud si ovšem nevezme svou denní dávku Anzanolu, jediného léku, který může proces stárnutí zpomalit. Čistá žena Ruth Hennessey (Polly Shannon) otěhotní se svým nakaženým manželem a bojí se, že i dítě bude syndromem postiženo. Když její muž umírá, prozradí jí, že už byl velmi blízko k nalezení léku. Jeho poslední slova vyšlou Ruth hledat záchranu pro své nenarozené dítě i celé lidstvo. Na cestě ale Ruth čeká Ethan Grant (Nigel Bennet), král čistých, jehož společnost vyrábí Anzanol a který se za žádnou cenu nechce vzdát svého vzkvétajícího impéria. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (5)
Syndrom se vidět dá, ovšem text mě zaujal víc než nakonec film. Nakažení žijí v Modrozemi a občas se pohybují i mezi čistými, někteří využívají pumpy s lékem, takže jsou od nenakažených k nerozeznání (ti co si lék píchají mají modré skvrny v místě vpichu). Tak se stane, že Ruth má nakažené dítě a hledá pro něj záchranu. Ta existuje, jenže distributor léku by přišel o mnoho peněz a Ruth o život. Chyběl mi úvod do příběhu, kde se nemoc vzala a jak byla nakažlivá, protože Ti co nepoužívali injekce s lékem s příměsí modrého barviva ale pumpu, byli trestáni smrtí jako zábava pro čisté. Také mi nebylo jasné, proč nemocní po rozbití pumpy okamžitě zestárli atp. ()
Ach jo...není snad nic horšího než nízkorozpočtové sci-fi s neoriginalním scénářem. ()
Pár nápadů tam je. Místy i dusivá atmosféra. A taky se to dá vydržet do konce. ()
Jéjda, to teda bylo něco. Člověk si večer prohlíží televizní program, vidí nějaký "Syndrom" a u toho akční žánr, tak na to po pořadu "Na nože!" přepne.... a film najednou končí a on si říká, kde že měla být ta akce, že ji nějak nepostřehl. I tak však musím říct, že tenhle snímek rozhodně nepostrádá zajímavou zápletku, leč je "okořeněna" provařenými zvraty. Jde vlastně o takovou konverzačku, kdy vás při ději nic moc nepřekvapí (třeba mi bylo hned od začátku jasné, že obě nasazené dámy u Granta budou odhaleny) a jen si tak na obrazovce plyne až k samotnému závěru. Mimochodem, závěr je jedno takové velké klišé - hodní policajti přijdou na poslední chvíli, i ta záchrana proběhne za pět minut dvanáct a hlavní hrdinka pochopitelně sama sebe zabije, aby mohla zachránit své dítě. Aby toho náhodou nebylo málo, před svojí smrtí prosí svojí kamarádku, aby dítě vychovala - a divákovi tak trochu hrajeme na city. Syndrom je tedy takový film na jedno podívání, po kterém si zapamatujete maximálně tak sázení při popravách nakažených... ()
Na to, že je snímek ryze televizní, což znamená silně nízkorozpočtový, není natočen špatně, ale bohužel, scénář je děravější, než si kdo umí představit. Příběh obsahuje značné množství nelogičností, u kterých není sebemenší snaha vysvětlení. A to je věc, která film jako celek shazuje. Režisér udělal co mohl, scénárista by měl vrátit honorář. ()
Galerie (6)
Photo © USA Network
![Syndrom - Z filmu](http://image.pmgstatic.com/cache/resized/w663/files/images/film/photos/160/698/160698221_806833.jpg)
Reklama