Režie:
Richard LinklaterScénář:
Richard LinklaterKamera:
Tommy PallottaHrají:
Wiley Wiggins, Ethan Hawke, Julie Delpy, Alex Jones, Kierstin Cunnington, Caveh Zahedi, Adam Goldberg, Nicky Katt, Steven Soderbergh, Richard Linklater (více)Obsahy(1)
Příběh muže, který se usilovně snaží odlišit sny od skutečnosti. Při toulkách světem každý, s nímž se setkal, chtěl diskutovat o smyslu života a on někdy odpovídal, jindy jen naslouchal lidem, kteří pohlíželi na život z nejrůznějších úhlů sociologického, náboženského, vědeckého, uměleckého. Je přesto možné, že se mu všichni snažili sdělit to samé? Pozorujeme svět skutečnosti a fantazie očima tohoto poutníka, aniž bychom si i my byli jistí, kde leží hranice, jež tyto dva světy odděluje. Experimentální zpracování, doplněné zajímavými animačními postupy, dělá z tohoto snímku podivuhodnou a jedinečnou tvůrčí vizi. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (134)
Pastva pro oči, utrpení pro uši. Na animaci je znát, že vznikla zpracováním filmového záznamu – na takovou dynamiku a přirozenost pohybu žádným klasickým postupem jen tak nedosáhnete. A kdyby Linklater svoje ovečky netlačil do filozofie a nechal je plácat třeba o počasí, baseballu nebo ženských, nemusel by divák ztrácet pozornost hledáním duchaplné jehly v kupách slovního sena. ()
Upřímně, mé dojmy nakonec hodně zachránila předposlední scéna, která tomu všemu dala nějakou pevnou strukturu, která celé to filozofování naprosto geniálně, chytře a trefně uzavřela. Ze zbytku filmu ale mám poněkud rozporuplné dojmy. Dlouhou dobu to působí jenom jako sled nahodilých scének, ve kterých různí lidé filozofují na různá témata, buď všichni nebo jen jeden a ten druhý nebo zbytek poslouchá. Že to má i děj se ukáže až o dost později, nicméně všechny ty filozofické části mě oslovovaly individuálně. V některých zazní dost chytrá myšlenka, jiné mi zase přišly jen povrchně načrtnuté... Navíc i ten vizuál, ačkoli je zajímavý a nějakou podmanivou atmosféru vytvořit dokáže, mi přišel v určitých místech poněkud pseudoumělecký. Ale jinak se mi to líbilo, něco mi to předalo, ten konec je hodně povedený a celkově v tom vidím víc kladů než záporů, byť vyšší hodnocení než slabé čtyři tomu dát nemůžu. Ačkoli čisté čtyři by to být mohli, jelikož zpětně, když už vím, že to vše někam vedlo a že to nebyl jen sled scének, dokážu víc docenit. Silné 4* ()
Verdikt: Souhrn názorů na svět a na život jako takový ve filmové podobě? Proč ne...ale kdo mi řekne proč jsem se tak strašně nudil už v osmnácté minutě filmu a vrátil se k němu za týden, s tím, že jsem to filozofování nakonec vydržel asi do šedesáté minuty? Opravdu jsem u toho usnul...snil a bděl, takže se možná záměr režiséra povedlo pochopit i mně. ()
Waking life je jeden z nejzvláštnějších filmů, které jsem kdy viděla. Zprvu každého vyleká tím, že je animovaný, protože to vyvolává myšlenku, že něco nebude v pořádku, ale snímek z toho nakonec velmi těží. Ve spoustě scén je využito tohoto podivného zobrazení reality a postupem času zjistíte, že je toto nevšední zobrazení něčím, co posiluje kvalitu snímku, protože přesně vyjadřuje jeho šílenou atmosféru. Hlavní hrdina vás ve svých snech, ze kterých se probouzí do dalších snů, seznámí se spoustou zajímavých postav, které se mu snaží vysvětlit svůj smysl života. V tomto filosofickém duchu se nese celý příběh, který odkazuje na spoustu zajímavých věcí, jakými jsou kupříkladu lucidní snění nebo kolektivní paměť. Divák bude jistě přesycen spoustou myšlenek, které nestihne jen na jedno zhlédnutí vstřebat. Některé jsou slabšího rázu a nejdou moc do hloubky, jiné naopak velmi příjemně překvapí a zaměstnají lidskou mysl na hodně dlouho. Mě velmi zaujala tato: "There are two kinds of sufferers in this world: those who suffer from a lack of life and those who suffer from an overabundance of life. I've always found myself in the second category." Možná vás snímek mine a zůstane vám z něj jen vzpomínka na kvanta postav rozplývajících se v barvách nebo se probudíte do dalšího života obohaceného o spoustu nových cenných myšlenek. ()
Vytvarne pozoruhodny, obsahove lacina a zahlcujici samohana. ()
Ačkoli taky věčně nad něčím filozofuju, tohle mi přišlo dost nestravitelné. Ano, konec byl lehce znepokojivý, což hodnotím kladně, a občas zazněla nějaká zajímavá myšlenka, ale tu už většinou mozek kvůli neustávajícímu proudu slov nebyl ani schopný vnímat. Přidejte k tomu animaci, ze které bolí oči (vidět tohle na plátně, asi bych nevydržela ani deset minut) a máte přibližnou představu o 99 minutách, které mi Richard Linklater přichystal. ()
Nevěřil jsem moc tomu, že takový film může fungovat. A zpočátky jsem si myslel, že jsem měl pravdu. Nemluvě o tom neuspořádném pohupování celého obrazu všemi směry, u kterého jsem se obával, že mi přivodí mořskou nemoc. Pak to najednou ale fungovat začalo. Úžasný soundtrack od Tosca Tango Orchestra. Dream is destiny. ()
Spousta zajímavých myšlenek a postřehů o světě kolem, tak trochu americký Sofiin svět v praxi... ()
Zbytečná pseudointelektuálština...cesta je srdcem... ()
Bla bla bla... (Čím viac rozprávaš o človeku ako o spoločenskom výtvore... alebo o zhluku zmyslov... alebo ako o rozdelenom či zabudnutom, tým si otváraš nové možnosti na vyhováranie sa. A keď Sartre hovorí o zodpovednosti, nemá na mysli niečo abstraktné. Nehovorí o tom druhu bytia alebo duše, ktorý uznávajú teológovia. Je to niečo hmatateľné. Sme to my rozprávajúci sa. Robenie rozhodnutí. Konanie a zodpovednosť za dôsledky. Môže byť pravda, že na svete je šesť miliárd ľudí a pribúdajú. Avšak, tvoje konanie je odlišné. Za prvé, odlišuje sa materiálnymi podmienkami. Odlišuje sa od ostatných ľudí a dáva príklad. V skratke, myslím že mottom je... že by sme sa nemali jednoducho odpísať... a urobiť zo seba obeť rôznych síl. My sa vždy rozhodneme, kým sme. Zdá sa, že tvorenie vychádza z nedokonalosti.Vychádza zo snahy a sklamania. A myslím, že preto vznikol jazyk.) ()
Určite NIE PSEUDOINTELEKTUÁLNE, ale BEZTVARÉ A NEVÝRAZNÉ ako voda. Myslím, že všetky zamýšľané Linklaterove intencie sa strácajú v chaose myšlienok (nebola to ich chyba). Ak ma niekto zaujal, tak určite Celine a Jessie. Vždy som im tak trochu držal palce... ()
Zpočátku je člověk ohromen originální animací, která dokáže měnit stylizaci i během scény či záběru + velmi povedený soundtrack (něco mezi Až na krev a Dvanácti opicemi). A to byly všechny klady, protože zbytek je pseudointelektuální honitba za chytrými dialogy. Stále si někdo zbytečně povídá o reinkarnaci, smyslu života a podobných ptákovinách. Že jedna postava je dokumentarista "křikloun" Alex Jones už snad nikoho nenechá na pochybách jaký je ve filmu bordel, protože se Linklater výjimečně neukazuje neutrální jako Švýcarko. Deset minut ano, desetinásobná stopáž NE! 30 % ()
Možná kdyby z toho Linklater neudělal celovečerák, ale krátkometrážní film, tak by udělal lépe.. Animace super, byl by z ní dobrej vidoklip ;-) Nééé, ale vážně - podle mě moc obrázky odvádí pozornost od hlubokejch filosofickejch myšlenek, které jsou servírovány divákovi jedna za druhou, takže žádná nemá pořádnou váhu a všechny se slejvaj do konstantního šumu.. Herecký výkony se posoudit fakt nedaj, maximálně dabing ;-) Na trilogii Před soumrakem/úsvitem/půlnocí fakt nemá.. ()
Nadprůměrné hodnocení, a to především díky zajímavé animaci - všechno se jakoby pořád houpe a vypadá to velice dobře. To ostatní na mě ale bylo moc. Jestli někdy pochopím a docením všechny narážky a podněty, budu se moci poplácat po ramenou. Zatím to nechávám koňovi - má větší hlavu... ()
Waking life byl vytvoreny technikou, pri ktere je film natocen na klasicky material a nasledne okenko po okenku manualne prekreslovan. Pro ty co netusi kolik je to prace : hodne. Proto bylo na prekreslovani najato vic lidi, diky cemuz se styl animace prubezne meni. Stejnou techniku Linklater posleze pouzil i v Temnem obrazu ( http://www.csfd.cz/film/194929-temny-obraz-scanner-darkly-a ). Co se obsahu tyka : rozhodne necekejte narativni snimek. Jedna se spis o genialne zpracovany sled ruznych postrehu, filozofickych otazek, zivotnich situaci, momentu ... ramcove spojenych jednou hlavni postavou a jejim velmi volnym pribehem. Na pomezi mezi hranou veci, dokumentem a poezii. Hodnoceni obsahujici slova jako "radobyintelektualni" a "pseudo" jsou mimo, nicmene chapu, ze kazdy divak nechce u filmu 99 minut premyslet. ()
Jsem v šoku. Tento film takové psycho, že ani Hitchcock nemůže konkurovat. Tento film je skutečně pravzláštní a skoro až nepochopitelný... svým způsobem je až nudný. Snímek nám asi naznačuje různé pohledy lidí na svět a také zajímavosti... což by pro mne mělo být více než záživné. Ale nebylo. Animované zpracování filmu, je svým způsobem napůl ohromující, napůl až k mořské nemoci. Styl byl houpavý a zbrklí jako kocábka. Člověk ví jak by vypadal svět po LSD. Celkově film nemá pointu k zahození, ale zpracování bylo bohužel nudné a skoro nezáživné. ()
Silne intelektuálne-transcendentný a filozofický snímok o existenciálnych myšlienkach vizuálne poňatý surrealisticky veľmi pôsobivo, pričom môže vzniknúť pri prílišnom vnímaní obrazových a zvukových podnetov silná bolesť hlavy... (2,9*) ()
Souhlasím s mustafou, filozofům by se ten film možná líbil, ale jinak naprosto nestravitelná směs filosfických dialogů. Za Animaci jedna hvezda, jinak provar ()
Hoci je toto dielko veľmi inšpiratívne, nemôžem sa ubrániť pocitu, že by ovela lepšie vyznelo ako krátkometrážny snímok, ktorý by naplno obsiahol jednu, dve filozofické myšlienky.. 99min totiž obsahuje mimoriadne vela existencionalistických úvah, ktoré sa v tej veľkej kope strácajú a v žiadnom prípade ich divák nemôže všetky stráviť a vychutnať si ich naplno. No aj tak filmu ďakujem za filozoficky plodný večer. ()
Jestliže se o Temném obrazu často mluví jako o experimentu, čím potom nazvat jeho o pár let staršího předchůdce. Na jedno zhlédnutí nevstřebatelná hromada úžasných myšlenek a filozofování, která je ale podána spíše dokumentárně bez jakékoliv omáčky (ve které se utopil například nynější Mr.Nobody) a tudíž pro širší publikum nestravitelně. Z technického hlediska působí oproti svému následníkovi stále trochu nedotáhnutě. ()
Reklama