Režie:
John Cameron MitchellScénář:
John Cameron MitchellKamera:
Frank G. DeMarcoHudba:
Yo La TengoHrají:
Sook-Yin Lee, Lindsay Beamish, Raphael Barker, Adam Hardman, Bitch, Peter Stickles, Daniel Sea, Miriam Shor, Mickey Cottrell, Mary Beth Peil (více)Obsahy(1)
Shortbus sleduje osudy několika obyvatel New Yorku, kteří se potýkají se svými sexuálními a milostnými vztahy v undergroundovém klubu Shortbus, otevřeném pro lidi všech sexuálních orientací. Film ukazuje možné způsoby, jak najít odpovědi na stále se vracející otázky: jak milovat a být milován. Jak být šťastný... (oficiální text distributora)
Videa (2)
Recenze (255)
„ ‚Uzel v sukni‘ rozkoš hledá, vlezla do Shortbusu, běda. Kdyby Omnibusem jela, desetkrát už by „to“ měla!" Věř, kdo chceš :-). LGBT v EPKP, Encyklopedickém Péčku s Kulervoucím Příběhem? Chápu, hluboké artové myšlenky vyžadují hluboké zásuny a šikovný scenárista se neobejde bez šikovné sebefelace, včetně sebeochutnávky. Já, starý hippísák, staré prase i starý liberál, v zásadě nemám nic proti. Nicméně, jak říkávaly už naše babičky: VŠEHO S MÍROU! Mraky zpocených lidiček, s jasnými instrukcemi od režiséra: Přej a bude ti přáno, dej a bude ti dáno, kuř a bude ti kouřeno... to vše v desítkách detailních záběrů in natura? Opravdu zbytečně přetažená struna. Ochotné komparsistky, s bobrem i bez a naši komparsisti, s tvrdým či jen s žížalou, zodpovědně zasouvali, vysouvali či aspoň snaživě kvedlali. Ve výsledku se na velké hromadě po sobě váleli jak housky na krámě, až náš příběh natolik zalehli, že ho, už tak chudáčka chcípáčka, úplně udusili. Tři hvězdy nakonec jo, ale jsou jen a jen pro naši MUDr. Uzel v sukni, preorgasmickou sexuální terapeutku Sofii, z velice tradiční čínsko - kanadské rodiny (nikoli japonské, info pro uživa-tele Djkoma). Nakonec zjistila, že orgasmus není žádná Lochneska, opravdu existuje a dokonce se dá i ulovit! Čímž vyrazila pojistky v celém městě, i u nás v činžáku. Zavládla tma, nešla televize, takže... začaly vrzat postele a všechno dobře dopadlo. ()
Mám chuť být po dlouhé době sprostý, když jde o shortbus, ale zkusím se udržet. Začíná to být zvykem, že jediná možnost, jak být kontroverzní a šokovat (v rámci doby, která je zvyklá již na ledacos je natočit film plný sexu (obvyklého, neobvyklého, nechutného i všech ostatních variant) nebo nechat ve filmu umřít, co nejvíc lidí, co nejdivnější smrtí. Shortbus je pokusem o přiblížení světa sexuálních problémů, které má pravděpodobně (film to trochu tvrdí) každá osoba na světě. Sledujeme zde příběh jedné japonské sexuální terapeutky, homosexuála, který pomalu ale jistě připravuje svých závěrečných rozlučkových 15minut slávy pro svého milence a jednu milovnici BDSM, která hledá svoje místo na světě a nějakou přítelkyni. Každý má nějaký problém a všechno končí a začíná sexem nebo vyvrcholením. Nebudu zde rozebírat, jak nechutný pohled může být na homosexuální trojku plnou mužů nebo na ejakulaci do vlastních úst. Postavy přicházejí se svými problémy, ale film je neřeší. Nechá vše plynout až najednou z ničeho nic, se ve všech postavách zrodí řešení, které nepostřehnete a pouze jste svědkem, jak všichni docílí toho po čem toužili. Má tedy smysl pohled na sexuální orgie, rozhovory o sexu, ukázka BDSM a všechny další "šokující" praktiky? Shortbus není o sexu a o praktikách, ale chtěl by být. Je filmem, který by chtěl být plný myšlenek a odpovědí na sex a vše okolo něj, ale ve výsledku je prázdným pohledem na sexualitu, který pouze ukazuje a nechce být ten, co soudí. PS: Nepovažuji se za zasraného snoba nebo puritána (viz. komentář hirnlego), ale tenhle film mi nedal nic, co by ve mě nebylo, kromě lítosti nad ztraceným časem při jeho sledování a pousmání nad opětovnou snahu "nějakého" režiséra být kontroverzní a zajímavý. ()
Vážně jsem si nemyslel, že to budu tvrdit zrovna já, ale některé věci by měly zůstat skryty. Sex, a to ve všech jeho podobách, byl opravdu jen výchozím okamžikem pro rozehrání nejrůznějších lidských osudů. Ale ten počáteční stav, kdy bylo vše "odhaleno", mi prostě zabránil vcítit se do postav v nějaké další rovině. Tady, právě tady, byly záběry "na hranici/za hranicí P" úplně jedno, jelikož jejich protiváhou byl neblbý scénář či velice pěkná vizuální stránka. Rozhodně méně kontrovrezní či "vulgární" film, než jaký byste, po všech těch reakcích, čekali. ()
Tolik sexualne zakomplexovanych lidi pohromade jsem ve filmu jeste nevidel a navic maji svuj klub. Nevadi mi ze se o tom toci, ale zpusob jakym je to natoceny mi prijde dost hloupy. Po shlednuti filmu to vypada jako snimek o lidech, kteri nemaji do ceho pichnout a tak se chodi odreagovat do nejakeho zaplivaneho klubu v NY. Tam uz maji do ceho pichnout a tam uz si moc nevybiraji. Dalo se to natocit daleko inteligentneji. Ale kdyz to porovnam s Ken parkem, tak musim rict ze mi Ken park pripomina neco, co jsem onehdy vyslapl na dvorku. ()
Takže to nám chýba už len piss, kaviár, deti, mŕtvolky (pardón to tu už bolo v geniálnej Chuti melónov ), snuff a zvieratká a máme to komplet. Shortbus je shocker, ktorý nehovorí nič iné, ako buďte ku svojej sexualite úprimní a všetko bude ako má byť. A kvôli tomuto objavnému poznaniu - na ktoré väčšina z normálnych ľudí príde tak v pätnástich - sa budete pozerať na vibračné vajíčka a na to ako idú traja borci do seba. Z milosti za maketu NY dávam tejto rozťahanej nude 3/10 ()
Galerie (45)
Zajímavosti (2)
- Scény skupinového sexu se účastnil i sám režisér John Cameron Mitchell, kterého je možné na okamžik zahlédnout, jak orálně uspokojuje jednu z žen. Přestože sám Mitchell je homosexuál, v rozhovoru se vyjádřil, že ho to ono uspokojování ženy docela bavilo. (Mo.)
- Během konkurzu museli všichni zúčastnění předložit 10minutové video sebe sama popisující významnou sexuální zkušenost. Režisér takto obdržel cca 500 nahrávek. (Proroček)
Reklama