Obsahy(1)
Afoňa je prostý člověk, který si zvolil život svobodného mládence. Pracuje jako instalatér, vlastní jen garsonku a většinu času tráví s kamarády v putyce. V podniku kvůli němu často svolávají schůze, na nichž se jej pokoušejí přimět k spořádanému životu. Většinou však na nich jde pouze o formální napomenutí, Afoňův bezcílný způsob života ve skutečnosti nikomu nepřekáží, ba dokonce se zdá, jako by jeho netečnost měla vyšší, snad filozofický smysl. Režisér Grigorij Danělija nad svým hrdinou nemoralizuje. S nadhledem se usmívá, jako by vyčkával, až si sám Afoňa uvědomí prázdnotu vlastní existence. Z toho důvodu si při obsazení filmu vybral herce osvědčené jak v komediích, tak i v psychologicky náročných filmech. (FebioFest 2006) (oficiální text distributora)
(více)Recenze (8)
Odpudivý životní styl sovětského budovatele komunismu. 1) Film je zajímavý pouze zobrazením sovětské každodennosti v reáliích a v reakcích lidí._____ 2) Všepřítomný alkoholismus, nekvalitní služby, zanedbaný veřejný i soukromý prostor jsou ve filmu jen komediální kulisy, ale mnohé vypovídají. Film totiž říká mnohem více, než tvůrci zamýšleli._____ 3) Ve stylu komunální satiry je centrem pozornosti instalatér flákač Afoňa a všichni ostatní jsou víceméně fajn._____ 4) Za pozornost stojí kulturní vystoupení, interiéry bytů a restaurací i podnikové (nebo domovní, to jsem nepochytil) schůze, svolávané na podnět policie s cílem napravit hříšníka a přivést ho na správnou cestu. Není divu, že se sovětští turisté tehdy v Československu cítili jako na Západě._____ 5) Nejvíce mě vzala za srdce scéna, kdy hlavní postava Afoňa pojídá se svým hostem suché vařené makaróny lehce posypané nastrouhaným sýrem z konzervy (!) a zajídají je chlebem s máslem._____Připomělo mi to vedoucí jedné sovětské turistické skupiny, která si u stolu ukrojila kus suchého houskového knedlíku, přidala na vidličku vařenou bramboru (dávali jsme jim přílohy k masu napůl knedlík a napůl brambor, kdyby jim knedlík nechutnal), sousto vložila do úst, ukousla si chleba (ten jedí Rusové ke všemu), směsku poválela na jazyku, rozkousala, spolkla a s uchváceným výrazem se ke mně obrátila: Как ето вкусно - to je tak dobré. ()
„Ale pak se vzchopila. Dneska bys ji nepoznal. Je vždycky milá. A nosí vždycky svou čapku. Dokonce začala psát básně na nástěnku. O chřipce, encefalitidě...nejdůležitější je se vzchopit! Chápeš?“ Ale není už pro Afoňu příliš pozdě? Hlavní hrdina, věčný flákač a ožrala má svůj styl. Zastavuje si taxík jen proto, aby si mohl od řidiče připálit cigaretu, před tramvajákem si hraje na postiženého, aby mohl nastoupit předními dveřmi, umí to se ženskými (pokud od nich zrovna nedostává krásné facky), svého kamaráda nechává spát ve vaně, skvěle tancuje (groteskní scéna za doprovodu „cool“ kapely) a neustále „sklízí brambory“. K mému překvapení jsem se docela dlouho slušně bavil (zamýšleným fórům!), ale postupně humor mizí, dostaví se melancholie s probuzením, ale také rozmělněním až plíživou nudou. Ono „vystřízlivění“ zrovna nevytrhne, ale mohlo být horší (min, ideologičtější). Lepší průměr. „Fedulove!“ - „Ale né, zahlídla mě…co chceš?!“ - „Vrať se do práce!“ - „Copak nemáme podle zákona přestávku na oběd?!“ - „On ji ale má už od 10 hodin!“ ()
Instalatér Afonya (Leonid Kuravlyov) je bezstarostný chlapík, který nic velkého neřeší. Ani nechce. Postupem času si však začne uvědomovat jakousi prázdnotu, životní nenaplnění. Jeho solitérství mu pomáhá zmírnit Kolya (výborný Evgeniy Leonov), avšak i ten pociťuje svou vlastní prázdnotu a nepochopení. Film je působivý odraz socialistického zřízení v 70. letech se vším všudy (paneláky, partajní schůze). ()
Film, který ve své podstatě neztratil nic na aktuálnosti. Afonja je ztracený starý mládenec, který nemá žádný smysl života, a tak pije a v práci se fláká, co to jde (zajímavé, že hlavní hrdina je skoro antisocialistický v roce 1975 v SSSR). Má ovšem taky zlatý srdce a nakonec ho zachrání nečekaná láska. Kuravljov je v hlavní roli skvělý. :=))) ()
Miluju SSSR! Tenhle komentář píšu pár hodin poté, co Vladimir Vladimirovič Putin nadšenému davu oznámil návrat Krymu domů. Chápu, že po přečtění mého prvního výkřiku nabyde tvář mnohých osob barvy sovětské vlajky. Rusové ale dobré snímky dělat umějí, ne že ne. Tahle komedie o člověku, který si svou přílišnou bezstarostností nechává život protéci mezi prsty a přitom tak ubližuje i lidem okolo, pohladí na duši a zahřeje u srdce. Trojice Kuravljov, Leonov a Simonova nevíc odevzdala skvělé herecké výkony. Myslím si, že by ruští tvůrci se měli rozpomenout na poctivou filmařinu. Když je v Rusku podíl kinotržeb z domácích snímků pouze 14 %, tak asi někde není něco v pořádku. 100% ()
Reklama