Režie:
István SzabóKamera:
Lajos KoltaiHrají:
Harvey Keitel, Stellan Skarsgård, Moritz Bleibtreu, Birgit Minichmayr, Ulrich Tukur, Oleg Tabakov, Hanns Zischler, Armin Rohde, R. Lee Ermey, August Zirner (více)Obsahy(1)
Světově proslulý maďarský tvůrce, nositel Oscara za MEFISTA (1981), si jako předlohu pro svůj film realizovaný na Západě zvolil hru amerického autora Ronalda Harwooda. Je inspirována skutečným osudem německého dirigenta, který byl po válce obviněn z kolaborace. Hlavní postavy, jež se snaží vnutit jedna druhé své stanovisko, vytvořili Harvey Keitel a Stellan Skarsgard. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (23)
Psychologické poválečné drama o německém dirigentovi obviněném z kolaborace mi mocně pokroutilo útroby, byla jsem tam a trpěla s ním, za doprovodu nádherné hudby a za účasti dvou výborných herců. Harvey Keitel rozehrál tu vojenskou gumu s takovým temperamentem, až jsem měla sto chutí vyhodit ho tím otevřeným oknem (Emmi to vystihla naprosto přesně.. „mě vyslýchalo gestapo..“), no a Stellan Skarsgård v roli oduševnělého milovníka hudby a zároveň naivního dirigenta mi byl beze zbytku srozumitelný, mám totiž úplně stejný vztah ke své rodné hroudě, k mateřskému jazyku a tak vůbec, jsem naivka.. Byl-li v reálu vinen či ne, netuším, nevím, po pravdě řečeno mě dostal na lopatky ten úplný doku-závěr s kapesníkem.. Nadčasová záležitost, o které lze dlouze přemýšlet.. ()
Až s úsporností ve stylu televizní inscenace režíruje István Szabó hru střetů dvou protikladných postojů, kde lze najít souhlas s vybranými stanovisky na obou stranách dialogu mezi vyšetřujícím a vyšetřovaným – a nejen tím stoupá v divákovi neklid a napětí... Doba totalitní, navrch válečná, přináší nejen pro umělce náročná morální dilemata a nezáviděníhodné situace, které se později můžou snadno proti člověku obrátit. Doba po této válce a totalitě zase zůstává plná čerstvých, o to vášnivějších prožitků. Vyšetřující major zastává stranu plně vyjádřeného odporu k nacismu, přesto se svou povahou přechází stále více do fáze jednání evokujícího zrůdnost totality, jen na odlišné straně nedávné barikády. Na druhé straně s uznávaným dirigentem, hrávajícím v minulosti pro nacisty, vězí důsledek postojů běžného člověka, kterému možná došla skutečná tvář věci později a v jehož centru zájmu stála především umělecká práce a talent. Celý ten souboj plný napětí a rovněž úvah, nakolik lze hudbu oddělit od politiky a co lze vnímat jako pomoc pro národ či naopak zradu, přinesl spoustu silných podnětů k zamýšlení a velmi zajímavou zkušenost v ohlédnutí se nad různými důsledkami totality. Harvey Keitel coby fanatický vyšetřovatel, v němž se mísí odpor k rozpoutanému společenskému zlu a současně zrod nového zla, vystřihl excelentní, přímo temperamentní výkon, ale Stellan Skarsgård i coby povahově slabší obžalovaný velmi zdatně (minimalističtěji) sekunduje. Další dva mladí herci na scéně už tak výrazně nepůsobí, ale docela trefně ztělesňují pocity aktivního diváka tohoto souboje a jejich přítomnost v místnosti stupňuje další silné dilema na téma postavení se k vyřešení hraniční situace. [90%] ()
Psychologická štúdia dvoch postáv, zaoberajúca sa relativitou viny a zla. Celý film je inscenovaný do niekoľkých interiérov alebo nápadne štúdiových exteriérov a stojí výhradne na dialógoch a hereckých výkonoch Harveyho Keitela a Stellana Skarsgårda. Striktný americký vyšetrovateľ Keitel sa snaží dokázať nepriamu účasť hudobníka Skarsgårda na nacistických zločinoch. Obaja herci predvádzajú geniálne výkony. Snímka je ale nesmierne ukecaná a načisto ignoruje potenciál filmovej výpravy. Ale aj to by jej išlo prepáčiť, keby nebola tak chladná a didaktická. Polanského dráma Death and the Maiden, podobným spôsobom riešiaca podobný námet, je oveľa lepšia. Napínavejšia, pútavejšia, emocionálnejšia. ()
Absolutní zrůdnost. Američané, kteří na svém území nikdy válku ani okupaci nezažili, nikdy nepřežívali pod diktaturou, přijeli do Evropy soudit a trestat lidi, kteří přežili nacismus. To propagandistické americké video ve filmu bylo horší než Goebbelsova poliitika. Jen nenávist ke každému Němci, Rakušanovi (a věřím že i k Slovanům) jakožto kolaborantům s Hitlerem. A přitom většina z lidí chtěla jenom přežít. Také se mi moc líbila diskuze o tom, zda umění (hudba) může být součástí boje proti totalitě či ne. Skvělý film. ()
Taking Sides je o dvou silných osobnostech, kde je Steve Arnold přesvědčený o tom, že umělci jsou stejně zodpovědní jako ostatní smrtelníci za své zločiny v té době, zatímco dirigent Furtwängler oponuje tím, že umění a politika jsou oddělené sféry. Já osobně jsem byla nadšená z hereckých výkonů jak tvrdošíjného a nekompromisního Harveye Kietela, tak Stellana Skargarda, kterému jsem jeho krůpěje potu na tváři opravdu věřila, ale jak to všechno bylo doopravdy............jaká je morální odpovědnost takového člověka v totalitním světě? Abych pravdu řekla, tak jsem měla zvláštní a rozporuplné pocity, když jsem sledovala tenhle duel, kde na mě působil Arnold oproti velmi inteligentnímu umělci dost jednoduše s myslí zastřenou a naprosto uzavřenou. Takže jsem se vůbec nedivila v téhle nepříjemné záležitosti postoji sekretářky Emmy a styčného důstojníka Davida Willse. ()
Galerie (14)
Zajímavosti (1)
- Filmovalo sa v na viacerých miestach v Berlíne, Postdame či Drážďanoch. (MikaelSVK)
Reklama