Režie:
J.A. BayonaKamera:
Pedro LuqueHudba:
Michael GiacchinoHrají:
Enzo Vogrincic, Matías Recalt, Agustín Pardella, Rafael Federman, Esteban Bigliardi, Alfonsina Carrocio, Paula Baldini, Rogelio Gracia, Pablo Vierci (více)VOD (1)
Obsahy(2)
Po havárii letadla v odlehlém srdci jihoamerických And musí pasažéři, kteří se štěstím přežili, spojit síly a spolehnout se jeden na druhého, aby se dostali zase domů. (Netflix)
Videa (4)
Recenze (284)
Kdo viděl původní 30 let starý film Přežít toho film nemá čím překvapit, tohle je jen znova to samé natočené. Ale v žádném případě to není špatně právě naopak. Původně jsem chtěl dát za čtyři, ale ten moment kdy se setkají s domorodcem a až do samotného konce je film neskutečně sugestivní a opravdu vás mrazí jak silné to je. Oproti Přežít kdy film končí příletem vrtulníku k vraku letadla, tak tady to jde dál ukazují záchranu i následnou péči v nemocnici kdy vidíme v jak strašném stavu jsou. Silný film. ()
Neznat příběh a nemít doloženo, že se to vážně stalo, tak by to jako samotný film neobstálo a divák by si říkal, že to je hodně přetažené za vlasy. Je ale neskutečné, že toto se vážně dělo! Velmi povedený film, který já osobně neberu jako remake, protože Přežít jsem neviděl a díky tomu jsem nebyl donucen porovnávat a jen jsem si "užil" film. Skvěle natočeno, dojemné, drsné a neskutečné, co ty kluci zvládli... ()
Ačkoli jsem nebyl nadšen dívat se podruhé na totéž v evropském podání, nezavrhl jsem myšlenku na snímek sbírající ocenění a chválu téměř všude. Líbilo se mi zobrazení všeho od počátku až do konce, to k celému příběhu patří. Zoufalství, naděje, holý boj o přežití, obdivuji všechny přeživší, že měli sílu, vůli, morálku, sebezapření a zvládli to. ()
Není horor jako horor, ten má totiž sám o sobě mnoho podob. J. A. Bayona v roce 2007 v rodném Španělsku realizoval horor Sirotčinec, který mu víceméně otevřel dveře do Hollywoodu. Tam také v roce 2012 realizoval katastrofické Nic nás nerozdělí o o tsunami v Thajsku v roce 2004, kdy rekonstrukcí Zemětřesení v Indickém oceánu zvládl Bayona diváky dost možná vyděsit výrazněji než u svého předchozího hororu. Jeho další film Volání netvora: Příběh života snadno evokovalo tvorbu Guillerma del Tora, do miliardového Jurského světa: Zánik říše poté zvládl Bayona vložit hororové prvky i přes fakt, že toto pokračování nepatří mezi nejchválenější. A u svého zatím posledního filmu se Bayona vrátil do domovského Španělska. Tam již dekádu (tedy kratší dobu po realizaci Nic nás nerozdělí) chystal další film založený na skutečných událostech, konkrétně o ztroskotání jednoho letadla v roce 1972 a snaze o přežití jednoho rugbyového týmu. Již nyní Sněžné bratrstvo zastupuje Španělsko na Oscarech v kategorii Mezinárodní film a není vůbec vyloučené, že se nominace skutečně dočká. Nebylo by tomu vlastně vůbec těžké se tomu divit. Sněžné bratrstvo není bez vad na kráse. 144 minut je i díky vražedně nepříznivému tempu přepálené, výsledný film navíc nezvládá dolovat tak silné emoce jako zmíněné Nic nás nerozdělí. Přesně to zvládá Sněžné bratrstvo evokovat už v moment, kdy se rekonstruuje stěžejní havárie a po vzoru Nic nás nerozdělí si Bayona neodpustí jasnou ukázku něčeho, co snadno může slabšího diváka dovézt k zhroucení i ublinknutí. I když poté díky zmíněné přepálené délce není film ten nejvděčnější, Bayona dokáže, že umí pracovat se survival materiálem a intenzivní film zvládá být i díky perfektní kameře. Bayona holt dokáže servírovat hrůzu i když zrovna netočí vyložený horor. Ztroskotání letu Uruguayan Air Force 571 patří mezi známé tragédie, kdy se jejich rekonstrukce už dotkl nejeden dokument a zpracován byl také ve filmu Přežít od Franka Marshalla. Bayona ve svém filmu, ke kterému též s Nicolásem Casariegou a Jaimem Marquesem napsal scénář, zobrazuje události, které tragédii předcházely, samotnou snahu o přežití, následně také návrat do civilizace a snahu o návrat do společnosti. Postavy zvládá film nějakým způsobem vykreslit, film se díky tomu stává dále a dále intenzivní. Jakmile poté dojde na nutné činy k přežití, především i mezi členy přeživších kontroverzní kanibalismus, film probouzí ještě silnější emoce, protože Bayona v tomto ohledu nemá žádné zábrany a servíruje chvílemi až vyloženě nepříjemný film. Nedá se ani moc divit tomu, že se Sněžné bratrstvo nachází v užším výběru nominací na Oscara za nejlepší vizuální efekty. Snadným důkazem může být scéna zmíněného ztroskotání letadla, která zvládá být intenzivní, zároveň poutavá, aniž by si někdo pustil video, které o realizaci digitálních efektů vypustil samotný Netflix. Celé to zvládá působit jako poctivá práce, nejen při pohledu na prostetické mrtvoly a různá poranění. Bayona prostě servíruje katastrofický film, který se vyrovná holywoodské produkci, školou mu pochopitelně byla právě účast na hollywoodských produkcí. Hudba Michaela Giacchina možná chvílemi připomene seriál Ztraceni, ale.... jeho hudba připomene seriál Ztraceni! Jeho hudba dopomáhá k tomu, aby mnoho scén střídalo pocity děsu a hrůzy s pocity úlevy i hřejivého pocitu. Nejenom, že zvládnou být strhující akční pasáže, ale film také servíruje poselství o síle víry a vůli k životu. Bayona přitom ani nepůsobí dojmem, že by si chtěl nutně honit triko a po filmařské stránce hrozně frajeřit. Naopak servíruje mrazivě realistickou podívanou, která se snadno stává jedním z nejpůsobivějších survival thrillerů posledních let. Nejen díky faktu, že má Bayona na spousty věcí silný žaludek a nebojí se autenticky naservírovat divákovi. Pro slabé povahy výsledek není, pocit, že divákovi spadla brada, ovšem za ten risk přeci jen možná stojí. Nejlepší Bayonův film? Rozhodně zatím dost možná ten nejpůsobivější spolu s Nic nás nerozdělí. Ten byl dost možná kvůli intimnímu příběhu jedné rodiny a schopnějšímu dávkování emocí ještě lepší, Bayona ovšem u svého nového filmu neusnul na vavřínech a dekádu chystaná rekonstrukce ztroskotání letu Uruguayan Air Force 571 bude po právu filmem, o kterém se bude již nyní zkraje roku hlasitě mluvit. I proto, že Španělsko má letos s tím Oscarem skutečně velkou šanci.... () (méně) (více)
Velmi realisticky zpracovaná podívaná, v níž nám tvůrci bez sebemenších skrupulí ukazují, co se v oněch osudných dnech odehrávalo. Režisér J.A. Bayona nedělá žádné zbytečné rušivé odbočky, již v začátku nám nabídne nervy drásající okamžiky ztroskotání letu 571, kde vynikne vtahující kamera a dobře známé tóny z pera Michaela Giacchina. Od tohoto momentu, od něhož sledujeme postupný rozklad naděje, následují další výrazné scény, u nichž se slabým povahám možná udělá lehce nevolno. Bohužel, i přes tyto atributy jsem se neubránil dojmu, že celému ději by více slušela kratší stopáž, jelikož v případě olbřímích 140 minut to celé občas působí trestuhodně rozvláčně. Avšak poté nás z děsuplné letargie vysvobodí dokonalé finále, které utahuje šrouby emocí až na samotné maximum. Co tedy dodat na závěr? La sociedad de la nieve je i přes některé neduhy skvěle natočeným mementem Zázraku v Andách, který fascinuje i po desítkách let. Jsem vážně velmi rád, že se tohoto projektu chopil tak schopný tým, přičemž nám doručil realisticky děsivý zážitek, který doslova bere dech. Skvělá práce! (Netflix) ()
Galerie (32)
Zajímavosti (24)
- Název filmu se objeví až před závěrečnými titulky. (griph)
- Bayona sa snažil, aby si každý z hercov nadviazal puto s osobou, ktorú hrá, alebo s jeho rodinou. Toto puto sa počas nakrúcania udržiavalo, takže ak mali herci otázky, kedykoľvek mohli kontaktovať postavu alebo jej najbližšiu osobu. Herec Enzo Vogrincic, ktorý hrá Numu Turcattiho, porozprával, ako mu Turcattiho najbližší pomohli so stvárnením postavy: "Boli sme na prehliadke jeho domu, kde žil Numa, a bratia mi na každom mieste rozprávali všetko, čo si o ňom pamätali. Stretol som priateľov Numu, ktorí mi o ňom rozprávali, o svojich zážitkoch, a zistil som, že s každým, s kým som o Numovi hovoril, ho opísal ako výnimočnú osobu. Tieto príbehy mi o ňom poskytli dôležité informácie.“ (Arsenal83)
- Na rozdíl od závěru filmu Přežít (1993), v němž zbylí přeživší v trupu letadla zjistí, že jsou zachráněni, až podle zvuku blížících se vrtulníků, závěr tohoto filmu přesně zobrazuje, jak přeživší zjistí, že se Nando (Agustín Pardella) a Roberto (Matías Recalt) dostali do civilizace díky vysílačce, což vede k tomu, že se připravují na svou záchranu. Film však také zobrazuje, jak jsou zbývající přeživší zachráněni všichni najednou. Ve skutečnosti zpočátku nebylo ve vrtulnících dost místa, aby mohli být všichni zachráněni okamžitě, a tak byla zachráněna část skupiny, zatímco zbývající muži zůstali na hoře ještě jednu noc. Dva ze tří záchranářů, kteří měli zůstat přes noc se zbývajícími muži, se údajně odmítli přiblížit ke špinavému trupu, a tak si postavili stan venku, zatímco druhý záchranář se rozhodl spát v trupu, aby poskytl pohodlí ostatním mužům. (Johnny.ARN)
Reklama