Režie:
Sean MathiasKamera:
Giorgos ArvanitisHudba:
Philip GlassHrají:
Clive Owen, Lothaire Bluteau, Ian McKellen, Nikolaj Coster-Waldau, Mick Jagger, Jude Law, David Meyer, Rupert Graves, Rupert Penry-Jones, Paul Bettany (více)Obsahy(1)
Ještě na počátku druhé světové války měla berlínská dekadentní smetánka možnost scházet se v podzemních homosexuálních, lesbických a transsexuálních podnicích a kabaretech. Jejich návštěvníkem byl i gay Max, přelétavý hejsek, libující si v náhodných známostech na jednu noc, v alkoholu a kokainu. Svoboda menšin ale měla brzy poznat sílu nacistické tyranie. Po střetu s gestapem utíká Max společně se svým přítelem do lesů. Avšak ani zde není v bezpečí. Brzy je chycen a po jízdě vlakem smrti ho čeká vězeňský mundur a vytetované číslo na ruce v koncentračním lágru Dachau. Díky židovskému původu ale může na pruhovaných hadrech nosit "jen" Davidovu žlutou hvězdu. Naštěstí proto, že i zde byli Židé stále víc než růžovým trojuhelníkem ocejchovaní homosexuálové. Ty čekala automatická smrt. Nicméně i za ostnatými dráty bylo možné poznat cit. A díky němu Max konečně pochopil, pro co stojí za to žít. V britském komorním válečně-milostném dramatu režiséra Seana Mathiase excelují Clive Owen a Lothaire Bluteau, ve vedlejších rolích se zde také mihnou Mick Jagger jako transvestitní zpěvačka Greta, Ian McKellen, Jude Law, Rachel Weiszová a další hvězdy. Snímek obdržel ceny na festivalech v Cannes a Gijónu. (Dannysek4U)
(více)Recenze (81)
Hodně zvláštní film. Zobrazení koncentračního tábora je tady naprosto odlišné od všech ostatních filmů. Co mě ale dostalo byla "milostná" slovní scéna mezi hlavními hrdiny. Tohle byla opravdu bomba a nejsilnější scéna filmu. ()
Vydržel jsem hodinu a musím se za to pochválit. Ta stylizace a přehrávání plus dialogy o ničem jsou k nevydržení. Nepomohlo ani hvězdné obsazení. ()
Netradiční pohled na druhou světovou očima židovského homosexuála, kterého skvěle zahrál Clive Owen. Sexuální scéna bez jediného dotyku, v trestaneckých hadrech uprostřed tábora v pravé poledne je perfektní. Na začátku filmu se zde blejsknul i zpěvák Mick Jagger, který tu zpíval co by transvestita. ()
Některé divadelní hry lákají k tomu, aby z nich někdo zkusil udělat úspěšný film, a ono to nejde. Věřím, že hra byla dobrá, že podobenství o nesmyslnosti situace v koncentračním táboře vyjádřené zkratkou ve formě přenášení kamenů tam a zpátky na dvě hromady, je v divadle vysoce funkční a oslovuje diváky. Ve filmu, kde se totéž děje měsíce v měnících se ročních obdobích a exteriérech, působí jako těžko uvěřitelný nesmysl. Nevěřím, že by to tak mohlo být, protože film mě vyzývá, abych uvěřila. A těžko je k uvěření i to, že někdo, kdo není schopen tvořit vztahy, kdo souloží s mrtvolou, aby si zachránil život a dobije někoho, kdo ho miloval, ze strachu, vstoupí do zásadního vztahu s jiným mužem. Nemyslím, že dobrovolná smrt vypovídá o svobodě tohoto člověka, myslím, že jen neunesl dál svůj jediný úkol - přežít, protože přestal věřit, že je to možné. Pochopila jsem, že orgiastické prostředí Berlína třicátých let zvedlo žaludek lidem u moci. To ale neomlouvá to, jak s ním zatočili. Pochválit se dá jen Glass a to, že hlavní protagonisté vzali své role tak vážně. ()
JÁ SI MYSLÍM , KDO NEZAŽIL NĚJAKOU OSOBNÍ TRAGÉDII NEMŮŽE TENTO FILM DOCENIT . JSOU MOŽNÁ I VÝJIMKY , ALE MOC JICH NEBUDE . TAKŽE KRUTÉ , DRSNÉ , PŘESVĚDČIVÉ . ()
Tak konečně jsem si udělal chvilku a pustil tento filmík. Komentáře zajímavé a ještě mě byl doporučen i když s hodnocením Odpad!. Vyšlo z toho 108 minut utrpení a prstem blížícím se tlačítku stop na ovladači. Asi nejvíc mě dostali SS pohybující se po koncentračním táboře ve slavnostních uniformách. Ten kdo toto dílo vyplodil si měl něco nastudovat o 2. světové válce nebo alespoň shlédnout nějaký dokument např. Osvětim: nacisté a konečné řešení. Hodnotim jako Odpad! a jelikož se musím uklidnit pustím si Schindlerův seznam ()
Poloamatérsky homosexuálny film o ničom... lacné exteriéry (rozpadnutá továreň ako Berlínsky kabaret, z druhej strany ako byt hlavnej postavy a zároveň koncentračný tábor), smiešne postavy SS-manov, cesta vo vlaku pretkaná zjavnými zábermi vlaku z iného snímku... Škoda strácať čas nad týmto tu... ()
Tento film mě opravdu dostal, zkoukla jsem ho hned dva dny za sebou. A v nejbližší době asi opět neodolám. Jen se pořád divím, že jsem ho objevila až teď, jelikož mám ráda filmy odehrávající se v koncentračních táborech (zájem o 2. světovou) a mám ráda filmy o gayích (to nevím proč, ale bývají dobré). Clive Owen i Lothaire Bluteau, oba geniální. Oni jen nehráli, oni to prožívali. Celý film, od dekadentního berlínského začátku, přes útěk, chycení a odsun do lágru, až po pobyt zde, jsem sledovala s napětím. Atmosféru doplňuje úžasná hudba. Skvělý sex o pauze, bez jediného dotyku. Hlavně se nedat zlomit. A koneckonců, přenášení kamenů z jedné hromady na druhou je, v rámci možností, dobrá práce. S tím sněhem už je to horší (to bych umrzla snad po hodině). Nezapomenutelné dílko. ()
Příběh dvou gayů z koncetračního tábora. Zcela určitě nejdepresivnější film, co jsem kdy viděl. ()
Skvěle natočené, skvěle zahrané, ale vidět znovu to nemusím. Film opravdu cuchá nervy. Životní role Clivea Owena. ()
Film bol fakt nudný. Strata času pozerať to,aspoň podľa mňa. Akože, je to smutná tématika, citlivá téma, to je pravda, a chce to povedať, že homosexuáli to nemali o nič ľahšie než židia, ok, súhlasím, ale kvôli tomu natáčať nudné "dielo" je strata času a peňazí. Slabý režisér, slabý film, asi tak. Nie som homofóbny, ale toto bol fakt po umeleckej stránke úplne že BLBÝ film, navyše dramatizácia nula bodov. Ak to bezdotykové orgazmovanie postojačky je stupňujúca sa dráma "lásky", tak potom je to dramatický film. Logika? - Čistý Nezmysel. Sa urobiť takto? Ved si mohli trtknúť v barákoch keby chceli, načo tieto smiešne scény? Ďalšie mínus: pokus o emócie vyjadrené v nezmyselnej premanentne znejúcej husľovej melódii v pozadí - snaha o napodobenie Perlmanových sól v Schindlerovom Zozname? Nedajte sa vysmiať. Sledovanie 1.5 hodinového nudného nosenia kameňov zo strany na stranu by unudilo hocikoho. Toto dostalo ceny v Cannes? Za čo? Za gay lobby v umeleckej branži? Absurdné! Prvých desať pätnásť minút stupídne oplzlých, tupé porno lemované gay tranny tancom v kabarete? Čím sa chcú zviditeľniť? OK, sú to ľudia ako my, normálka, beriem, je to vrodené, ale byť gayom istotne nie je to, že teraz každý gay ide do bordelu alebo sa kefuje v grupákoch. Odpad! A potom sivá nuda v koncentráku. Nebavilo ma to. Prepáčte. Hodnotím film, ako taký,ako umenie, a nie homosexualitu - čiže kvalitou veľká slabota. Dávam dva body len preto, že je to smutná tématika. Možno mi celý dojem posralo to, že som to videl v českom dabingu, a neskôr som to prepol do angličtiny, a trošku sa to zlepšilo, lebo ten dabing bol hrozný. Ale aj tak nič moc. Jude Lawa som si ani nevšimol, ani Rachel Weiszovú, snáď iba Micka Jaggera, ktorý zas musel hrať kurvoša, zapredanca aj zradcu, a zároveň do mňa vhodil pochybnosti o jeho orientácii. ()
Bent je výborný. Jeden z těch, na které není vždy nálada. Ani nevím, která scéna mě dostala nejvíc. Pět hvězdiček bez mrknutí oka. ()
Zvláštní, znepokojující film. Začátek byl trochu nudný a měl jsem i problém zařadit film do válečné doby, o které se píše v obsahu. Vypadalo to spíš jako nějaká alternativní hříčka debutujícího režiséra (Micka Jaggera jsem ale poznal hned :-) Pak se ale film začal ubírat úplně jiným směrem. Z bombastického "kabaretního" úvodu se stal skoro až komorní příběh na pozadí neutěšené doby a odporného nacistického lágru. Čtyři hvězdičky dávám za trochu pateticky vyznívající konec... Jinak ale velmi povedené, strhující. Clive Owen byl skvělý a ze scén s přenášením kamenů mrazilo. ()
Je to veľmi silný príbeh. Vyvoláva srdcedrásajúce emócie, že človek až cíti fyzickú bolesť. Chvíľami som rozmýšlal, či to nemám vypnúť a nosiť svoje "kamene" a "sneh", tak ako doteraz, deň čo deň do roboty a späť, do roboty a späť... Až uplynie deň, týždeň, mesiace, roky....Ale nakoniec som vydržal a hľadal spolu s hrdinami zmysel. Tu nemôže nejaký blbec, ako pri filme Než sa zotmie alebo Pobozkajte nevestu alebo napísať, že: heterosexuáli, keď sa vám homosexualita hnusí, nepozerajte tento film, nepozerajte tieto nechutnosti, neurobte tú chybu ako ja...(s výnimkou používateľa Bassatora, ale ten sa za svoje komentáre ospravedlňuje podobne ako človek, ktorý si ako-tak uvedomuje, že robí zle, chodí do kostola a potom si myslí, že je všetko v poriadku a pokračuje...) Nemôže, lebo aj keď citom zrejme nerozumie, podvedomie cíti, že tu "sa nehrá o fazuľky", že toto bude niečo vážnejšie. Možno budú aj "skutoční" kritici a filmoví fajnšmekri hovoriť, aký je to "dobrý film". Nuž, ja neviem, či je to dobrý film alebo nie a nebudem hodnotiť ani kameru, výpravu, zvuk... ako to robíte možno aj vy - tj. nebudem skrývať svoje emócie, nebudem sa skrývať za akúsi pseudoodbornosť, balast a prázdne slová, lebo čo viem určite a čo mi nik nezoberie je, že tento film na mňa veľmi hlboko zapôsobil. Tu si nemôže človek ani uľaviť tým, že uroní nejakú tú slzu, lebo nejde o nejakú romantickú záležitosť. Málokto prežije taký krutý život ako hlavný hrdina, ale na druhej strane málokto dostane takú šancu, aby zistil, o čom je to všetko a čo je pre neho skutočne dôležité a čo absolútne nie. Šancu oddeliť zrno od pliev (t.j. skutočnú radosť, bezpodmienečnú lásku oproti užívaniu si, čoby zabíjaniu a otupovaniu citov aby sa prehlušil cit nešťastia zo skrytej túžby po zakázanej láske). Lebo láska bolí. Tí chlapci nosili kamene, ale v skutočnosti to bola ich bolesť. Áno láska bolí, lebo zostávate v tom väčšinou sami. Stojíte vedľa seba, ale nemôžete alebo nedokážete sa jeden druhého ani len dotknúť. A keď áno, tak je už mnohokrát neskoro. Srdce je však zamrznuté nezmysleným "nosením snehu" sem a tam, znovu a znovu. Musím podotknúť, že neviem, ktorý herec hrá dobre a ktorý nie, ale títo chlapci svoje postavy hrali tak, akoby takáto orientácia bola tou najprirodzenejšou vecou na svete. A preto majú moju hlbokú úctu. Takže nie preto, že Clive Owen je výborný herec. Neviem to totiž objektívne posúdiť a pochybujem, že sa to vôbec dá. Ale späť ku filmu: Geniálne a priam neuvereiteľné bolo pre mňa to, že aj keď sa mi na záver filmu zvieral žalúdok a urobilo sa mi mierne fyzicky nevoľno, cítil som súčasne aj zvláštnu katarziu. Uľavilo sa mi pri pomyslení na to, že hlavný hrdina bol nakoniec vnútorne slobodný (to je viac než si môže niekto priať) a naviac nestratil svoju ľudskosť a dôstojnosť ani v tých najneľudskejších podmienkach. Ba čo viac, uvedomil si, že on cíti lásku, že miloval a miluje. Srdce nakoniec rozmrzlo...A to je ten lepší prípad, lebo niekomu nerozmrzne nikdy. Hrdina našiel zmysel. Najvyšší zmysel života. V tej chvíli bolo všetko dokonalé ale aj dokonané, život sa naplnil, nič "viac", nič väčšie už nemohlo byť.. "To by bolo všetko?" "Koniec bol príliš priamočniary" - nejaký "kritik-užívateľ" napísal. Ale koľkí dokážu milovať? A z toho mála, čo to dokážu, koľkí dokážu skutočne milovať iného človeka (muža, ženu), a to ešte k tomu podľa zamerania a teda svojej prirodzenosti, bez násilia na sebe aj na iných a hlavne bez pretvárky - či už osobnej príp.spoločenskej? Koľkí si to dokážu uvedomiť, prejaviť to a nebáť sa rizika, že to bude bolieť? Nebáť sa riskovať, že ho ponížia, ublížia, odmietnu, opustia, zrania, zabijú (doslovne či prenesene).... Koľkí chcú byť sami sebou napriek pokrytectvu, ktoré v spoločnosti vládne, a teda potencionálnym ťažkostiam? Koľkí majú odvahu prejaviť svoju slobodnú vôľu, hlavne, keď už nemôžu od života nič viac dostať a ani nič viac dať, ale naopak, môžu stratiť to čo získali, a síce svoju zdokonalenú dušu o to najvyššie čo sme od života dostali. "Priamočiary" záver, ktorý bol predmetom kritiky od jedného užívateľa je tu už nevyhnutný - tu si totiž divák už nemá prečo domýšať niečo, ani nemá mať na to priestor, tak si vyhoďte z hlavy naučené rigidné koncepty, že žiadna situácia nemá byť priehľadná v dobrom a kvalitnom filme. Nie je to pravda. To je paušalizovanie. Niektoré veci sú až príliš jasné a tvrdo reálne aj v živote a musia aj byť, lebo my sa musíme s nimi vedieť vysporiadať. Len tak postúpime ďalej. Navyše ten úplný záver filmu a teda konanie hlavného hrdinu bolo prejavom jeho nadobudnutej slobodnej vôle. Zrejme usúdil, že jeho život je naplnený a on prijal samého seba takého aký je, stal sa "bytostným Ja" a nechcel už o to prísť. To je zrejme skutočná sloboda - tá vnútorná - a jediná, ktorá existuje. () (méně) (více)
Nevím, co dodat....Clive Owen a Lothaire Bluteau ve svých rolích přímo excelovali, především výborně zahrané je začínající šílenství Horsta v podání Lothairea Bluteaua. Jejich dialogy jsou krásné, jednoduché, syrové. Je zde krásně vidět přerod Maxe ze sobeckého nezodpovědného parchanta snažícího se za každou cenu přežít v milující bytost. Přestože se nesměli dotýkat ani se na sebe dívat, jejich milostná scéna je nezapomenutelná... ()
Film jako svou prvotinu natočil britský herec Simon Mathias. Předlohou se stala divadelní hra spoluautora scénáře Martina Shermana, která slavila úspěch na pódiích newyorské Broadwaye. Hudbou snímek doprovodila skladatelská hvězda Philip Glass. V britském komorním válečně-milostném dramatu režiséra Seana Mathiase excelují Clive Owen a Lothaire Bluteau. Snímek obdržel ceny na festivalech v Cannes a Gijónu. Originálně vypjaté drama s výborným obsazením a poctivou prací tvůrců hodnotím 85% ()
Možná až přehnaná citová vydíračka. Filmaři vědí, že pruhovaná pyžama na diváky fungují, proto tentokrát do proužků oblékli celou Modrou ústřici. Na jednu stranu si myslím, že je super, že tu byla snaha poukázat na to, že holocaustem netrpěli jenom Židé, ale i gayové. Na stranu druhou si myslím, že by se to dalo pojmout i trochu důstojněji a více z historického hlediska. Ale Clive Owen byl fantastický a Lothaire Bluteau mu zdatně sekundoval. ()
Emotivně silný film odehrávající se v jedné z temných kapitol existence lidstva. Ani ten nejnaivnější divák nemůže předvídat happy end a s největší pravděpodobností film nebudete chtít vidět podruhé. V malé roli potěší Mick Jagger. ()
Film mě zasáhnul na nejhlubší úrovni a zatřásl mnou tak, že jsem se dotkl samotného konce vesmíru. Svoboda lidské duše a síla ducha je nekonečná a to asi vždycky bude vadit těm, kteří se snaží druhé ovládnout. Umučit milovaného člověka někomu před očima je asi to největší zvěrstvo světa a člověk upřímně "žasne" kam na to někteří "lidé" chodí. A co je tohle za planetu, že se to děje pořád? Že stále má někdo pocit, že může druhé ovládat, násilnit, mučit a podlamovat jejich svobodu a suverenitu, ať už skutečně nebo obrazně? Nemusíme žít v Dachau. Komu jeho život připomíná přenášení kamenů z hromady na hromadu za neustálého dozoru? ()
Reklama