Scénář:
Tomohiro SuzukiKamera:
Akane FušiharaHudba:
Evan CallHrají:
Acumi Tanezaki, Jódži Ueda, Kana Ičinose, Hiroki Tóči, Nobuhiko Okamoto, Čiaki Kobajaši, Acuko Tanaka, Hiroki Jasumoto, Masafumi Kobatake, Meiko Kawasaki (více)VOD (1)
Epizody(28)
-
Bóken no owari (E01)
-
Becu ni mahó dža nakute... (E02)
-
Hito o korosu mahó (E03)
-
Tamaší no nemuru či (E04)
-
Šiša no gen'ei (E05)
-
Mura no eijú (E06)
-
Otogibanaši no jó na mono (E07)
-
Sósó no Frieren (E08)
-
Dantódai no Aura (E09)
-
Cujoi mahócukai (E10)
-
Kitagawa šokoku no fuju (E11)
-
Honmono no júša (E12)
-
Dózoku ken'o (E13)
-
Wakamono no Tokken (E14)
-
Jakkai goto no nioi (E15)
-
Čódžu tomodači (E16)
-
Džá genki de (E17)
-
Ikkjú mahócukai senbacu šiken (E18)
-
Njúnen na keikaku (E19)
-
Hicujó na koroši (E20)
-
Mahó no sekai (E21)
-
Cugi kara wa tekidóši (E22)
-
Meikjú kórjaku (E23)
-
Kanpeki na Fukuseitai (E24)
-
Čimeiteki na suki (E25)
-
Mahó no takami (E26)
-
Ningen no džidai (E27)
-
Mata atta toki ni hazukašii kara ne (E28)
Obsahy(1)
Desítky let po jejich vítězství se Frieren na pohřbu jednoho ze svých přátel setkává se svou vlastní takřka nesmrtelností. Vydává se proto splnit poslední přání svých kamarádů... (mikki089)
Videa (60)
Recenze (31)
Moja TOP 5 anime sa mení!!! Frieiren je nádherne nakrútené, naanimované, napísané, nadabované, anime, ktoré môžem ako už kolegovia nižšie písali označiť za MASTERPIECE!!! Dlhšie sa príbeh síce rozbieha, a je to aj tým, že začína tam, kde ostatný končia... Vývoj postáv (dobrých aj zlých, dokonca aj vedľajších) je perfektný, a každý diel má čo povedať (občas som sa zamyslel a musel uznať, že vychutnať si prítomnosť je najviac). A po kľudných dieloch príde akcia a tá mi odstrelila dekel niekde k Jujutsu Kaisen (považujem druhú sezónu za naj akciu) a pár krát ju dokonca predbehla!!! A to som netušil, že sa dostaneme ku magickým skúškam a to bolo jedno veľké WOW!!! Aj vďaka Frieren viem, že anime nikdy neprestanem pozerať a fandiť mu!!! ()
Úvodná epizóda dokonale vystihuje celkovú atmosféru a priebeh, akým sa anime ďalej uberá. Prvýkrát v živote som videl seriál, v ktorom mi nevadilo, že dej a samotná zápletka sú odsunuté na vedľajšiu (poslednú) koľaj v prospech dokonalého vykreslenia scény a emócií, ktoré postavy práve zažívajú. Na tému nesmrteľnosti verzus pominuteľnosti ľudského života mal veľmi dobrý nábeh už Fumetsu no Anata e, dokým sa v ďalšej sérii, vcelku ironicky, nezačal strácať vo vlastnej bezcieľnosti. Frieren má zatiaľ našťastie nabehnuté na to zapísať sa ako jeden z najunikátnejších projektov súčastnosti, či už postavami, témou, hudbou, animáciou, alebo prebudenými emóciami, ktoré vo vás ostanú po pozretí každej epizódy. P.S. YOASOBI a milet FTW. 28/28 - 100% ()
Asi budu zase za kverulanta, ale i když chápu ten koncept, že cesta je důležitější než cíl, a vysoko oceňuji originalitu námětu, až tak úplně mě to nechytlo. Možné spoilery. Pokud se něco děje nebo se dokonce bojuje, je to super, ale větší akční pasáže jsou tu vlastně jen dvě: střet se zákeřnými démony zhruba ve třetině a docela napínavá magická vyřazovací soutěž v závěru. Zbytek je víceméně bloumání - s tunou nostalgických vzpomínek, občasným vzájemným hašteřením a náhodnými setkáními s random postavami, se kterými je nutné pokecat o nesmrtelnosti chrousta. Navíc mi všechny ty charaktery přišly svým způsobem schematické (úplně nejvíc asi Fern, která většinu času víc než šestnáctiletou dívku připomíná šestnáctiletého robota). Na druhou stranu se určitě povedlo vykreslit nápaditý mnohovrstevnatý svět se spoustou průhledů do minulosti dávné i ještě dávnější, máme tu jakýsi nepatrný charakterový vývoj hlavní protagonistky a sem tam potěší i to připomenutí některých jednoduchých životních pravd. Jako například té, že svět je lepším místem, když má hrdinu, na kterého mohou všichni vzpomínat. ()
Frieren má bezpochyby spoustu kvalit, ať už jde o silnej začátek nebo celkem originální zasazení příběhu až PO velkým dobrodružství. Líbil se mi ten smutně veselej tón kterej si to většinu dílů drží a že i postava která je na první pohled jen komická figurka má ve skutečnosti celkem reálný trápení. Perfektní to ovšem není kvůli hodně nestabilnímu tempu, zejména ke konci kdy se to zasekne na tom tréninku mágů už jsem se vyloženě nudil a co byl slušně rozjetej příběh tam tvrdě narazí. Kresba neurazí ani nenadchne, ale pro tenhle typ anime je dostačující. Je to samozřejmě přehodnocený jak prase ale řekl bych že celkově jde o anime snadno stravitelný jak pro začátečníky tak pro lidi co už maj dost nakoukáno a nabízí pár fajn životních mouder k zamyšlení. ()
Galerie (951)
Photo © Nippon TV
![Sósó no Frieren - Z filmu](http://image.pmgstatic.com/cache/resized/w663/files/images/film/photos/168/780/168780451_dszhg9.jpg)
Čím vším je Frieren: Beyond’s Journey End? Je to obyčejný a zároveň unikátní příběh v obyčejném a zároveň unikátním světě kouzel a magie. Je to jedinečný příběh o konci jedné cesty a začátku cesty nové. Je to příběh po příběhu. Již ne příběh o světě, sužovaném démony, ale příběh o světě osvobozeném, na jehož počátku stojí „pozůstalá“ elfka jménem Frieren, protože neúprosný čas ji o téměř všechny blízké již připravil. Zvláštní samotářka, hravá, ale často až překvapivě dětinská, kvůli dlouhé izolaci společensky nevyzrálá, a neschopná správně vyjádřit emoce, která si začíná teprve teď uvědomovat pomíjivost a smrtelnost světa kolem ní, uvědomovat si, co je to být někým, jehož život tvoří jen zlomek života jejího. Během nové cesty, na kterou se kvůli určitým okolnostem a kvůli určitému velikému přání následně vydává, si pak postupně konečně začíná uvědomovat též vše, co ji kdysi dávno (z pohledu člověka) během celé dlouhé, krátké desetileté legendární výpravy se skupinou hrdinů/nejlepších přátel unikalo – jak moc ji tento pro ni kraťoučký úsek života ovlivnil a změnil. Nachází nové emoce, pocity, radosti, cíle a dochází ji důležitost těch starých; zároveň díky tomu, jak se ve skutečnosti nevědomky začala měnit, funguje jako příklad pro svou novou, mladou, lidskou učednici Fern a její hledání toho, co dává barvu a krásu životu po ztrátách, které prodělala ona. Příběh Frieren, Fern a v neposlední řadě mladého válečníka Starka, který se k výpravě připojí s vlastními obavami a pocity méněcennosti, jež mu obě hrdinky začnou i přes svoje problémy pomáhat překonávat (ať už přímo nebo nepřímo) a on tak může pomáhat zase jim, je též o jedinečnosti v obyčejnosti. Unikátnosti všednosti. O výjimečnosti každého okamžiku, o kráse maličkostí. O změnách, které do světa přináší plynutí času a historie, pomíjivost všeho a zapomínání na jakékoliv veliké skutky a činy. A o tom, že někdy i ty nejmenší dobré činy mají větší dopad, než si umíme představit. Na ostatní i na nás samotné. Vážné, emocemi a/nebo dramatem nabité scény lehounce přecházejí v ty odlehčené, příjemný situační humor se střídá s hřejivými momenty, téměř každé setkání, každá překážka vyučuje postavy i diváky o něčem novém, krásném a důležitém – nalézáme zde úvahy nad smyslem, důležitostí, složitostí, realitou a přetrváním víry a náboženství, kulturní paměti, hrdinství, síly vůle a s tím související přirozenou lidskou touhu po zanechání stopy v historii, navzdory neúprosnosti proudění řeky času. Taktéž se zde nejednou ukazuje velká životní pravda – jak naplňující a důležitá pro nás může být pomoc člověku v jakékoliv maličkosti, právě když před sebou vidíme horu. Na začátku jsem zmínil obrovské srdce, které pomocí oběhové soustavy doručuje nádhernou myšlenkovou hloubku, živoucnost a plnokrevnost do každého posledního zákoutí tohoto mistrovského díla. Toto srdce má v příběhu vlastní ztělesnění – Hrdinu Himmela, který se skupinou svých nejmilovanějších přátel vyvedl svět z tisíciletého područí démonů a započal zcela novou Éru míru a pokoje. Hrdinu Himmela, o kterém tento příběh není, ale je, protože jeho činy, jeho vliv a jeho přání jsou hlavním spouštěčem nejen nové éry, ale hlavně vývoje Frieren. A prostřednictvím vzpomínek nejen jí samotné, ale mnoha lidí, kterých se tento povahově (i fyzicky :) překrásný a neuvěřitelně silný člověk dotkl, nás Himmel doprovází při celé nové výpravě za sebepoznáním i (z pohledu Fern a Starka) sebezdokonalením. Jestli je Hrdina Himmel srdcem vyprávění, magie by se mohla přirovnat k tepnám a žílám. Nebo k vše prostupující a spojující niti, kterou je příběh protkán a propleten. Je to logické, sledujeme jej z pohledu legendárního mága Frieren a její učednice, co je však stejně jako mnoho dalších aspektů tohoto díla výjimečné je, do jaké míry a hloubky se zde s magií pracuje. Krása a okouzlení magií, ale taktéž samotné její fungování, systém a vývoj zdůrazňují a vytvářejí tematické paralely k hlavním motivům a ideologickým střetům příběhu. Jak magii mění čas, jak k ní přistupují jednotlivé rasy (historie magie ovlivňuje magii a každá rasa k magii přistupuje jinak podle své mentality a délky života), co skutečně činí magii tak překrásnou (její moc nebo její zvláštnost, různorodost), k čemu by magie měla sloužit (pragmatická svět měnící, svět chránící, svět ničící magie nebo magie pro magii a potěšení z ní)? Jedinečný um, s jakým je se všemi těmito tématy v rámci jednotlivých částí příběhu zacházeno, je prostě zcela obdivuhodný. A podobný přístup lze vidět prakticky u všech aspektů tohoto díla. Od práce s postavami přes zažitost a životnost celého světa až k vyprávění a jeho neuvěřitelně brilantnímu podání, kde bezesporu v nemalé míře pomohl jeden z nejlepších tvůrčích týmů v historii anime adaptací. Svět a většina postav působí doopravdy velmi plnokrevně a autor dokáže i na relativně omezeném prostoru představit a charakterizovat postavu takovým způsobem, že na ni divák jen tak nezapomene (např. Serie, Flamme). Série by sotva mohla být tak příjemná a půvabná (nemluvě o komplexitě a myšlenkové hloubce), kdyby podivínská stařenka Frieren neměla výborné doplnění ve všemožných vedlejších postavách; kromě narativem hojně využívaných členů její původní party logicky nejvíce v Starkovi a Fern. Stark je upřímný, velmi laskavý a lidský, i když trochu naivní a nejistý, leč velmi talentovaný jinoch a jeho interakce se stejně starou dívkou Fern tvoří milé, vztahové jádro příběhu, které je napsané dle mého názoru velmi uvěřitelně, co se týče chování sociálně nezkušených a dospívajících jedinců (čas od času lehce okořeněné určitou roztomilou humornou nadsázkou). Příběh má tak díky jejich vztahu, vztahu s Frieren a některými dalšími postavami další způsob, jak předávat divákovi své myšlenky, svou humanitu a lidskost. Jedinečnost v obyčejnosti. Frieren je nicméně stále zároveň i velká hrdinská fantasy. V zdejším velkolepém fantasy světě je proto samozřejmě náležitá péče věnována nejen magii, ale i stvořením magie. Můžeme zde vidět úžasně a rozmanitě vypadající kreatury a monstra, které sice většinou nejsou zcela bez inspirace v nám známém folklóru, mytologiích či RPG hrách, ale na rozdíl od mnoha dalších fantasy, power fantasy, isekai a další světů díky právě tak akorát malým, unikátním změnám designu, vzhledu a detailu působí stejně téměř vždy velmi originálně a epicky (možná s výjimkou těch zpropadených „gacha“ mimiků :). I monstra tak doplňují další zásadní aspekt, který tento magický svět oživuje a dává na nejvyšší možnou úroveň v rámci žánru. No a pak je tu rasa démonů, kapitola sama o sobě. To, jak se s nimi tady zachází, je něco, co jsem snad ještě nikde jinde neviděl a naplno potvrzuje, jak velkou práci si se zdejším vyprávěním a budováním příběhu a světa autor dal. Vedle přístupu k magii, monstrům, rasám to potvrzuje i svět samotný. Jeho citelná historie, realistické členění a struktura, jednotný, ucelený a uvěřitelný design hradů, zámků, měst a městeček, inspirovaných povětšinou naším středověkem. Autor tak opravdu bez jakýchkoliv kompromisů a zkratek, prostě jedním slovem holisticky, přistoupil prakticky ke každému aspektu díla a vybrousil z na první pohled relativně obyčejného světa (a jen mírně neobyčejného příběhu) zářivý drahokam. Co je téměř neuvěřitelné je, že tvůrčí tým pod hlavičkou studia Madhouse tuto jeho vizi dokázal v rámci anime dotáhnout až na samotný vrchol toho, co je (nejen) v animované tvorbě vůbec možné. Jak přesně něco takového vypadalo? Koukněte na toto veledílo. 10/10 PS: Koho by zajímala delší verze tohoto komentáře, kde právě trochu rozebírám i moje pocity z režie, animace a hudby, může zamířit do mého deníčku. Naneštěstí je totiž zdejší formulář pro komentáře omezen z nějakého divného, pro mě nepochopitelného důvodu limitem 10 tisíc znaků. () (méně) (více)