Režie:
Sam Taylor-JohnsonScénář:
Matt GreenhalghKamera:
Polly MorganHrají:
Marisa Abela, Jack O'Connell, Lesley Manville, Eddie Marsan, Juliet Cowan, Bronson Webb, Ansu Kabia, Harley Bird, Colin Mace, Tim Treloar, Matilda Thorpe (více)VOD (2)
Obsahy(2)
Dva lidé měli zásadní vliv na život a kariéru Amy Winehouse (Marisa Abela). Tím prvním byla její babička Cynthia (Lesley Manville), svérázná, oduševnělá a originální žena, která jí předala svou živočišnost, lásku k jazzu, touhu jít vždycky vlastní cestou a nedělat na ní kompromisy. Tím druhým člověkem byl její přítel Blake (Jack O'Connell). Život s ním připomínal jízdu na hodně zběsilé horské dráze, během níž si Amy osvojila pár nepříjemných závislostí. Paradoxně v nejsložitějším období svého života, v době, kdy o oba tyhle opěrné body přišla (babička zemřela na rakovinu plic a s Blakem se rozešla), vznikla její zásadní deska „Back to Black“, která patří k tomu nejlepšímu, co v hudbě 21. století prozatím vzniklo. Amy se díky ní stala superhvězdou, dala se znovu dohromady s Blakem, ale pozornost celého světa, které se ji dostávalo, neměla tahle možná až příliš křehká holka šanci ustát, i když se o to snažila a málem se jí to podařilo. (Cinemart)
(více)Videa (3)
Recenze (44)
Miluju hlas Amy Winehouse, nemůžu říct, že bych si sjížděl její diskografii a ulítal si na ní, ale některé písničky ( Rehab, You Know Im...) jsem si pouštěl x-krát a jejího hlasu se nemůžu nabažit, je to jako poslouchat Sinead, nebo Freddieho, je v tom hlase něco navíc. Pokud jde o film, ten experiment, že místo Amy bude zpívat sama herečka, to je poser jako trám, představa že místo Freddieho zpíva v Biohemian Rhapsody Remy Malek je jako námět na celkem kvalitní vtip. Když se Back to Black rozeznělo s původním hlasem Amy a konec písničky dozpívala herečka, to fakt byla rána na solar. Druhá věc, jakoby se film snažit nějakým způsobem dělat anděly z dealerů, kteří se kolem Amy pohybovali, celé se to točí pouze kolem jakési uměle vytočené lovestory a nepustí se to toho do konce filmu. Závěr filmu, kdy si svěží, krásná a plná energie vykračuje Amy po ulici a pak teda jako umře, to je taky dobrý palec do zadku, ta holka několik posledních let byla ráda že se udrží na nohou, byla vyfetlá jako účastník amerických nočních ulic a její drogové výstupy na živých koncertech byly "pověstné", její těžce závislácký styl ovlivnil její kariéru a život kolem dokola a se shora dolů, ale ve filmu si tak sotva dala trochu trávy, já teda nevím potom ve výsledku o čem ten film vlastně byl.. O Amy nám toho neřekl nic moc jako o osobnosti, jak šla její hudba a diskografie opět celkem nulové informace, ve filmu se stokrát zmíní Tony Bennett, ale že s ním nakonec nazpívala duet, o tom se film nezmíní, to prostě nepochopím proč ho potom pořád zmiňovali, když nedali smeč, protože jinak je Bennett každému úplně u zadku, to stejné bylo neustálé "musím na rehab, nemusím na rehab, ale táta říkal že nemusím" a tady vidím ten míč nad sítí a stačilo jenom zasmečovat songem Rehab proboha! A oni ho tam nepustí, vždyť ten film kopíroval slova Amy z té písničky. Jako celek je to takové nicneříkající cosi, o Amy se v podstatě nedozvím nic, o její hudbě jinak než že tam zazní taky ne, drogy to tak nějak minulo a ten dealer co jí dodával herák byl ve filmu vyobrazen vlastně jako obyčejný slušný týpek s růží v ruce.. já nevím nevím. Není to ono. Osobnost Amy to minulo meziplanetárně. Absolutně se podepisuju pod koment uživatele "Matty", jinými slovy popsány ty mé pocty z filmu.. ()
Slabý, zbytečný film. Fotrovi se dostalo podrbání kulí, o to mu šlo především. Dokument Amy je vynikající, má dostatečnou výpovědní hodnotu, charisma, švih, tahle karnevalová karaoke, mizerně pojatá, zrežírovaná i zahraná je ztrátou času. Oslovili mě jen se seznamovací scénou u baru s kulečníkem, jinak opruz. ()
Padesát odstínů šedi, ale trochu jinak. Režisérka Sam Taylor-Johnson a scenárista Matt Greenhalgh mohli z osudu Amy Winehouse vytěžit emotivní drama o slávě, závislostech, voyeurismu nebo přehnaných nárocích na to, jak by se slavné ženy měly chovat a vypadat (hlavně spořádaně). Místo toho se rozhodli naprosto tuctovým, šedivým způsobem vyprávět sladkobolnou báchorku o nešťastně zamilované holce, co chtěla být mámou (což je její hlavní touha a nejzranitelnější bod). Samotnému procesu skládání a nahrávání hudby je věnováno minimum prostoru, snaze o pochopení hlubších příčin toho, proč měla Amy predispozice k závislostem jakbysmet (ne, fakt si nemyslím, že to bylo kvůli zlomenému srdci a smrti babičky). Jako kdyby to ani nevzniklo kvůli fanouškům a Amy. Hlavním smyslem díla se zdá být očištění jména dvou mužů, kteří oportunisticky zneužívali zpěvaččiny zranitelnosti a měli podíl na jejím tragickému konci. Zde se - minimálně vůči protagonistce - chovají příkladně, s až přehnanou starostlivostí (pro srovnání si stačí pustit dokument z roku 2015). I když si odmyslíme eticky sporné retušování skutečnosti a svalování viny na oběť a její impulzivní chování, zůstane Back to Black zbytečným, ve všech směrech (bohužel vč. hereckého výkonu Marisy Abely) podprůměrným filmem. Hloubku a opravdovost získává jen jednou, během závěrečných titulků, ke kterým Nick Cave procítěně zpívá svou baladu Song for Amy. 40% ()
Nevím, jaká byla Amy doopravdy a jak moc je film založený na pravdě. Na mě každopádně ve filmu působila jako již od puberty těžce labilní alkoholička, která se hroutila a sklouzávala k chlastu pokaždé, když nešly věci podle ní, a nebýt velkého talentu, neštěkne po ní pes. Blake na mě působil jako ten, kdo měl z těch dvou aspoň trochu rozumu a snažil se opakovaně vycouvat ze vztahu, který byl silně toxický, pro dobro obou. Ať to bylo doopravdy jakkoli, film je velmi dobře natočen, písničky od Amy mu hutně pomáhají s atmosférou a plynulým dějem a celé dvě hodiny utečou, jako těch pět minut, kdy by měl divák zapomenout na svý vlastní trable a soustředit se jen na to, co mu Back to Black nabízí. Výborně obsazená ústřední dvojice odvedla skvělé výkony. Marisa určitě neřekla poslední slovo a vyloženě mě těší, kam se Jack od dob Skins v hereckém světě vypracoval. 70% ()
7/10. Vskutku moc pěkně natočený film, který uteče stejně rychle jako život Amy. Po prvních nic neříkajících 30 minutách se film rozjede a celou kariéru (včetně přešlapů) si budete společně s Amy vychutnávat. Herci překvapili a osobně mohu s čistým svědomím říci, že film dopadl daleko lépe než film o Bobu Marleym, který do kin přišel o pár měsíců dříve, a který byl velkým zklamáním. Film je spíše přízemnějšího rázu, což mně osobně sedlo daleko více než kdyby se film snažil o gigantické záběry z koncertů (ale i to zde v malé míře je). Pro fanoušky hudby povinnost, pro ty ostatní moc příjemný snímek se skvělým soundtrackem, dojemným příběhem a novými tvářemi, které za pár let budeme ve filmech/seriálech vídat hodně často. Možná mohl být film v několika scénách trochu odvážnější a v něčem i nechutnější pro zvýraznění toho, jaké je to být na dně. Za mě poctivá čtyřhvězda. ()
Galerie (34)
Zajímavosti (5)
- Marisa Abela ztvárnila Amy ve věku 27 let, což je věk, ve kterém zemřela Amy Winehouse a dostala se tak do tzv. „Clubu 27“. (honx)
- Vo svojom poslednom vystúpení vo filme má Amy Winehouse (Marisa Abela) na náhrdelníku prívesok futbalového klubu Aston Villa. Ona sama nikdy nepovedala, že by bola fanúšikom tohto birminghamského tímu, ale jej manžel Blake Fielder-Civil bol ich fanúšikom. V skutočnosti tento prívesok mala na sebe nie v televíznom vystúpení, ale na fotkách paparazzov, keď ju ofotili večer vo fast foode. (Arsenal83)
Reklama