Režie:
Jerry SchatzbergScénář:
Garry Michael WhiteKamera:
Vilmos ZsigmondHudba:
Fred MyrowHrají:
Gene Hackman, Al Pacino, Dorothy Tristan, Ann Wedgeworth, Richard Lynch, Eileen Brennan, Rutanya Alda, Penelope Allen, Audrianne Waters, Karen Lamm (více)Obsahy(2)
Na prašné silnici kdesi na jihozápadě se potkají dva tuláci. Propuštěný trestanec Max (Gene Hackman), který má rád teplo (a proto má na sobě několik vrstev svetrů) a taky hospodské rvačky, kvůli nimž se často dostává do konfliktu se zákonem, a bývalý námořník Lion (Al Pacino), křehký důvěřivý mladík, který cestuje za svým dítětem, jež nikdy neviděl. Oba muži spojí své síly a cestují ve dvojici, stopem, na nákladních vlacích, jak se dá. Nejdřív do Denveru za Maxovou sestrou, pak do Detroitu za Lionovou ex-manželkou a nakonec do Pittsburghu, kde má Max našetřené peníze a hodlá si za ně otevřít umývárnu aut. Jejich tragikomická anabáze za štěstím v netečném světě má však víc zákrut, než oba předpokládali. Nakonec to nejcennější, co na své cestě získají, je vzájemné přátelství... Snímek Strašák (1973) režíroval bývalý fotograf Jerry Schatzberg (nar. 1927), jenž předtím zaujal působivým portrétem narkomanů Panika v Needle Parku. Do hlavních rolí obsadil nastupující herecké hvězdy Hackmana a Pacina, kteří se mu odvděčili mistrovskými výkony, překonávajícími i slabší místa v původním scénáři Garryho Michaela Whitea. Film měl svou mezinárodní premiéru na MFF v Cannes, kde byl oceněn Zlatou palmou (ex aequo s britským snímkem Námezdní síla). (Česká televize)
(více)Videa (1)
Recenze (181)
Schatzbergův snímek se snaží kráčet ve stopách Půlnočního kovboje a věnuje svou pozornost dvěma outsiderům na periférii města a společnosti, jenže něco tam skřípe. Podle mě nefunguje tak, jak by měla, dramatická rovina příběhu, protože film jsem sledoval v 10 hodin dopoledne a především v první půli jsem se nevyhnul mikrospánkům. Ten, kdo zná Schatzbergovu tvorbu, nemůže počítat s rychlým tempem, ale tempo není to, co bych Strašákovi vyčítal. Spíš sám příběh a jeho peripetie a možná mi i chyběl tak silný hudební motiv, jako Everybody's Talking at Me. S hereckým projevem Hackmana a Al Pacina problém nemám, přesto je výsledný dojem průměrný, tak na 55 %. Sympatická mi ale je volba tématu. Moc filmů s touhle tématikou ve Spojených státech nevzniká. ()
Na můj vkus povolil režisér až moc (dlouhé sekvence) improvizačního skotačení a blbnutí, Pacino a Hackman jsou výborní, ale rád bych viděl dramaticky sevřenější příběh. A taky asi první film, kde mě trochu "nudila" kamera Vilmose Zsigmonda - veterána Nového Hollywoodu (např. několik Altmanových a De Palmových raných filmů, Blízká setkání třetího druhu, Vysvobození, Lovec jelenů.. z poslední doby The Black Dahlia), který umí mistrovsky snímat scény v dlouhých záběrech a z velkého odstupu, v celcích dokáže sledovat postavy v prostředí ve kterém se pohybují bez zbytečných střihů, spíše jen s pomalým zoomováním. ()
Někdy si člověk může hlavu ukroutit nad tím, jak je možné, že tak vynikající film je takhle opomíjený... Přitom Al Pacino s Hackmanem tu podávají výborné, skoro by se chtělo říct nadpozemské výkony... Skvělá režie méně známého Jerryho Schatzberga bere dech a ten příběh.... Síla... Už v průběhu promítání člověka napadají paralely s jiným skvělým filmem - Půlnočním kovbojem Johna Schlesingera. Stejně jako ve zmíněném oscarovém snímku i zde jde v podstatě o tragické vystřízlivění ze snů, které si hlavní postavy plánují celý život a jejichž uskutečnění zabrání nemilosrdná rána osudu. Stejně jako v Půlnočním kovbojovi jsou i ve Strašákovi nevídaným způsobem vykresleny charaktery všech hlavních postav; tragické osudy Lionela v tomto snímku a Ratsa v Půlnočním kovbojovi jsou smutným vyvrcholením životních příběhů, které popírají nadšené ódy na americký sen. Rozdíl mezi oběma je ovšem v tom, že zatímco Ratso je vychytralý syn velkoměsta, Lionel je prosťoučký tulák, který si mnohé zavinil sám tím, že opustil svou přítelkyni a jejich nenarozené dítě. Strašák je neprávem zapomenutý film, který se rozhodně co do kvality a síly vyrovná i Kmotrovi, kterého v Al Pacinově filmografii následuje, i Serpicovi, kterého zase předchází... Jak to říkal Lion...? "Scarecrows are beautiful..." ***** ()
Celkem zručně natočené drama o přátelství, které stojí především na výkonech charakterních a talentovaných herců. To ostatní mě bohužel už příliš neoslnilo. Schatzberg mohl přidat podle mne více dramatických či vtipných momentů, nebo nejlépe obojího, aby film nejel v té neustálé stereotypní koleji, která trochu nudí. 65% ()
Jen kvůli tomu, že je ten závěr je dost silný a někam to v něm konečně dospěje, tu slabou čtvrtou hvězdu dám. Ono to totiž vůbec není špatné, natočené a zahrané je to slušně, s postavami se tady taky pracuje a úvod i závěr se mi líbil, jenže i tak mi to přišlo (hlavně uprostřed) přišlo poněkud rozvleklé a za silný bych skutečně označil jen ten závěr. Ale co se děje týče, tak se podle mě vyvíjel uvěřitelně, takže v tomhle problém nemám. Jen ten film prostě není silný celkově a popravdě jsem celou dobu přemýšlel nad tím, jak by to asi vypadalo, kdyby se takového námětu chopil Wenders... Slabé 4* ()
Galerie (48)
Photo © Warner-Columbia
![Strašák - Fotosky](http://image.pmgstatic.com/cache/resized/w663/files/images/film/photos/162/803/162803319_5d8c44.jpg)
Zajímavosti (7)
- Když se jdou Max (Gene Hackman) a Lion (Al Pacino) na začátku filmu nasnídat do jídelny, v jukeboxu hraje píseň zpěváka Michaela Nesmithe Silver Moon. (D3VIL)
- Gene Hackman byl tak zklamaný komerčním neúspěchem filmu, že se od té doby začal zaměřovat výhradně na komerční projekty. (akisha)
- Ve scéně, kdy jsou Max (Gene Hackman) a Lion (Al Pacino) vyhozeni z kuchyně, kde žádali o práci, Liona polije jeden z kuchařů vodou. V dalším záběru, když dvojice odchází, má však Lion košili suchou a následně zase mokrou. (Marator)
Reklama