Obsahy(1)
Osamělá žena středního věku žije svůj monotónní život. Ráno odchází do supermarketu, kde pracuje jako pokladní. Z práce jde hned domů postarat se o nemohoucí matku a zbytek rodiny. Nezdá se však, že by to kohokoliv zajímalo. Tajemná vražda její šéfové ale spustí řetězec událostí, na jehož konci není nic menšího než osvobození sebe sama a nalezení vlastní hodnoty. Jak popsat cestu hlavní hrdinky? Nejlépe snad jako sexuální odyseu, výzkumnou výpravu do míst, kde hlavní roli hraje tělesnost, touha a její uspokojení. Tropicana nabízí lehce mysteriózní úvahu nad konzervatismem, prudérností a falešným ideálem fyzické krásy. (MFF Karlovy Vary)
(více)Recenze (6)
Pro mě jedna z těch kontroverznějších záležitostí z Varů. Při projekci jsem z toho byla taková nesvá, ale ve zvláštním slova smyslu. Pořád tam hledáte nějaký smysl a hlavní myšlenku, ale statické záběry, klaustrofobní kamera, unylá a šedá atmosféra vyvolává jen pocity a neposkytuje moc odpovědí na to, co se ve filmu děje. Postavy se tu objevují jednorázově a bez širšího uvedení do kontextu, většina scén je dost náhodných. Po projekci jsem si říkala, že trefa do černého to moc nebyla, protože tempo je opravdu vražedně pomalé a scénář tak divně záhadný, že kulturně obohacená z něj úplně nejsem. Postupem času ale zjišťuju, že na ten film pořád vzpomínám a že se ve mně podivným způsobem něčím otiskl. Teď lituju, že jsem nezůstala na Q&A, to byla moje největší festivalová chyba, protože na rozdíl od jiných slabších snímků z Varů, Tropicana ve mně doteď rezonuje, ale nevím, zda je to úplně na tři hvězdy. KVIFF 2024. ()
(KVIFF 2024) Tropicana má na první pohled slibný námět - alespoň podle poutavé anotace - nicméně samotné zpracování je neuvěřitelně zdlouhavé a utahané. Vzhledem k izraelské produkci a nejedné scéně se jedná o odvážný snímek, který může šokovat a - v podstatě nic extra dalšího. Ony tělesné scény jsou ve filmu jen pro efekt a nijak neosvěžují uzívanou atmosféru filmu, který je téměř po celou dobu stopáže bez (nediegetické) hudby. Chápu, o co tvůrcům šlo, dalo se to však určitě pojmout záživněji. P.S. "Dala bych si něco k pití." ()
Všelijaké bizáry mám rád ale toto téma a celkové pomalé provedení s dlouhými statickými záběry byla hrozná nuda. Edit: Postupem času o tom dost přemýšlím. ()
KVIFF 58 - Jeden z festivalových filmů, který mi do života kromě chvilkového nepříjemného pocitu nedal vůbec nic. Už od úvodní scény je zřejmé že chce snímek šokovat, naštěstí ale alespoň nejde až do úplného extrému. Výsledkem jsou nahodile se střídající dlouhé nudné scény o ničem s dalšími, které by člověk snad radši ani neviděl. ()
Na mě hoooodně dlouhé záběry hooodně bizar věcí, nic pro lidi s ADHD nebo nechutí ke geront pornu. Kamera je téměř bez pohybu, což je fuck škoda. Dala bych si kolu, a to i na KVIFF24. ()
Náš první film letos ve Varech. A hned světová premiéra. Celovečerní debut úspěšného režiséra krátkometrážních filmů. Tohle taky nebylo dlouhé, zato dlouhých záběrů tam bylo spousta. Pomalé tempo nenudilo. Hudba neobtěżovala. Celé to mělo zvláštní poetiku. Jo a název je převzatý z jednoho filmu pro dospělé. ()
Reklama