Režie:
Boaz YakinKamera:
Philippe RousselotHudba:
Trevor RabinHrají:
Denzel Washington, Will Patton, Wood Harris, Ryan Hurst, Ethan Suplee, Kip Pardue, Hayden Panettiere, Nicole Ari Parker, Kate Bosworth, Ryan Gosling (více)Obsahy(2)
Fotbalový tým pod vedením nového trenéra nic nemohlo zastavit... Bill Yoast je úspěšným trenérem amerického fotbalu v jižanském městečku Alexandrie. V roce 1971 chce místní tým středoškoláků pod jeho vedením vyhrát turnaj. Všechno se rázem změní v okamžiku, když na místo vrchního trenéra je jmenován mladší a nekompromisní Herman Boone. Yoastovi nezbývá, než se spokojit s místem pomocného trenéra. Pro většinu obyvatel města je Boone ale těžko přijatelný, je totiž černoch. Přitom právě Boon teď musí stmelit hráče různé barvy pleti a přivést tým k nejlepšímu výkonu a úspěšným zápasům bez porážky. Neskrývaný rasismus ohrozí už první soustředění mladých hráčů, protože předsudky jsou hluboce zakořeněny na obou stranách. Tvrdý a umíněný Boone přitom rozhodně nešetří nikoho, zajímá ho úspěch celého týmu... Strhující, stejně jako provokativní příběh vznikl podle skutečné události. Jeho režisér Boaz Yakin staví na dobře napsaném scénáři (Gregory Allen Howard) a na vynikajícím výkonu Denzela Washingtona (Presumpce viny, Training Day, Muž v ohni) v úloze Hermana Boonea. (Česká televize)
(více)Recenze (245)
Bez vzoru není člověk ničím vedený. Většině stačí napodobovat stádo a vystačí si s tím po celý život. Ale co ty osoby, co jim to nestačí a nestačí jim ani vzory, které mají kolem sebe? Ti to mají těžší, ale lidský život už je takový. Film je jen velmi vzdáleně natočený podle skutečné události. To je jen oblíbená nálebka, kdejakých sraček. ()
Nevím, jestli bych se vydržel dívat na zápas amerického fotbalu, ale vím, že tenhle film bych mohl vidět klidně ještě jednou. Trenér Boonea mi chvílemi - slovy trenéra Yoasta - připadal svým fanatickým přístupem na pokraji šílenství, ale svým moudrem dokázal mužstvo stmelit. Dokáže přirovnávat k antice, upozornit na národní dějiny - bitvu u Gettysburghu Tréninkové sestavy chvílemi připomínají sokolskospartakiádní cvičení, ale podpořeny dobovými písničkami baví. To, co začíná fungovat v mužstvu, na hřišti, ale ještě nefunguje ve společnosti. Takže Titáni musí zabrat, aby dokázali ovládnout nejen svůj svět. ()
Smíšený sportovní tým kontra burani z bigotního Jihu? Hádejte třikrát, kdo nakonec oslaví bratrstvím scelený triumf a kdo utře nařvanou hubu. Sportovní dramata jsou mou neutajovanou slabostí a chápu, že vyčítat jim předvídatelnost a nadbytek klišé je asi jako vytýkat cukrárně, že nenabízí odtučňovací dietu (nebo jistým americkým vysokým, že přijmou každého, kdo rozezná fotbalový míč od ústředního topení nebo umí rychle zdrhat, viď Forreste), takže to přejdu taktním mlčením. Taktním mlčením už nejde přejít patetické žvásty, protivnou přemoudřelou prepubescentku a rádobytvrďáckost uječeného Denzela, po kterém bych tu cihlu chvílemi s chutí mrskla sama, nicméně se vzpomínkou na prosluněné dny pobíhání po školním hřišti a tak mladého a už tak titánského Ryana Goslinga ty smířlivé tři utrousím. Ale pokud jde o film o americkém fotbalu, mám jasno v tom, kdo je můj Vítěz a kdo Poražený. ()
Včera jsem se zúčastnil brněnské premiéry Domácí péče. Je to smutný film, ale ne dojemný. Jeden z tvůrců mi před projekcí říkal, že nechtěli citově vydírat diváky, proto že je to takové uměřené. Tu uměřenost mají možná rádi filmoví kritici, filmové diváky ale nudí. Vzpomínka na titány je přesně opačný případ. Bylo to dojemné i ve scénách, kde bych žádný patos nečekal. A to dojetí, které se u mě neustále znovu a znovu dostavovalo...já vůbec nechápu, čím ho ti Američané navozovali..? Ale bylo tam toho hafo. Mnohem víc, než bych si přál. Možná se za ten emocionální výdej snad i trochu stydím... Proto to nebude za 5. Ty 4 jsou ale skálopevné. Na rozdíl od Domácí péče, tam jsem to tlačil trochu na sílu, z úcty k tomu přátelskému tvůrci. Proč se čeští filmaři tak bojí emocí? Vždyť to je koření filmu! Nešetřete na nás tolik! ()
Motivační sportovní pohádka především stmeluje mančaft kamarádskou pospolitostí v době zjitřené nedůvěry, až nenávisti při černošské integraci na školách. Aneb rasová nesnášenlivost jde stranou, když se vítězí – resp. obráceně: aby se vítězilo. Ve Vzpomínce na Titány tato klasika zaklapne nadmíru hladce, lépe než jinde, a pod dozorem férového kouče Denzela Washingtona a týmového Willa Pattona nabízející se patos nehrotí. [Původně 2003 ale za 3 *] ()
Galerie (24)
Photo © 2000 Walt Disney Pictures
![Vzpomínka na Titány - Fotosky](http://image.pmgstatic.com/cache/resized/w663/files/images/film/photos/159/451/159451435_7f6452.jpg)
Zajímavosti (10)
- Původní scénář byl plný vulgárních výrazů, ale Disney, ve snaze vytvořit dobrý rodinný film, požádalo producenta Jerryho Bruckheimera o odstranění všech nemravností ze scénáře. (freelex)
- Ústřední píseň k filmu "Titan Spirit" od Trevora Rabina se stala natolik populární, že byla použita v závěrečných titulcích několika sportovních klání, jako jsou například Olympijské hry v Salt Lake City v roce 2002, Aténách v roce 2004 nebo v Turínu roku 2006. Zazněla také po vítězném projevu Baracka Obamy v roce 2008. (Terva)
- Film je natočen podle skutečných událostí čerpaných ze života sportovců Gerryho Bertiera a Juliuse Campbella. (Terva)
Reklama