VOD (6)
Obsahy(1)
Svět podle Daliborka je filmový portrét autentického českého neonacisty z Prostějova, kterého štáb Víta Klusáka sledoval po dobu dvou let (2015 - 2016). Dalibor K. (37) pracuje jako lakýrník, točí amatérské horory, skládá naštvané písně, maluje a je radikální neonacista. Blíží se mu čtyřicítka, ale doposud neprožil plnohodnotný vztah se ženou, bydlí totiž stále se svojí matkou Věrou (63). Nesnáší svoji práci, cikány, Židy, uprchlíky, homosexuály, Merkelovou, pavouky a zubaře. Nesnáší svůj život, ale neví, co změnit. Natáčení obrazů ze života nácka s uměleckými ambicemi započalo ve chvíli, kdy se Daliborova matka seznámila přes Facebook se Slovákem Vladimírem (47), který s oblibou říká, že by "z cikánů udělal asfalt". Tragikomický vhled do světa "obyčejných slušných Čechů", kterým se stýská po Adolfu Hitlerovi. (Bontonfilm)
(více)Recenze (398)
Nejdriv zajimave, prekvapive, poutave vypraveni o nekom, kdo ma socialni citeni nejak jinak. Studie rodiny, ktera zije v jinem svete, nez na jaky jsem zvykly ja. To vse bylo zajimave. Pak nechapete, jak nekdo muze byt takovy a takhle se chovat. Po skonceni si prectete, ze je to zinscenovane, naaranzovane v mnoha pripadech a vrchol byl v Osvetimi. To nezapomenu, byl to neskutecny hnuj. Da se tomu ale verit, mysli to ten clovek takhle? Pan Klusak mi zamotal hlavu, ale pravdu neukazal. Tohle neni dokument, ale prasopes. ()
Opět lidé hodnotí protagonistu a ne film?! Uznávám, že Klusákovo tětí do živého umí pít krev. Přesto oceňuji velmi smutnou sondu do života "normální rodiny", kde nejproblematičtější nebude zrůdná ideologie neonacismu - vícekrát bylo patrné, že pro Dalibora je to spíš náplň jinak prázdného života, která má prvopočátek v ne zrovna řádných rodinných poměrech (což je samo o sobě dost tristní, protože nedostatek pevných bodů a ukotvenosti bude problém řady dnešních mladých mužů, a nejen u nás) - nejproblematičtější mi připadá konzervativismus a tradicionalismus, strach udělat cokoliv jinak a nově, který se projevuje xenofobií u řady lidí v těchto společenských sférách (tamti rádoby slušnější to jen nevykřikují nahlas a rozhodně se tím nechlubí). Vůbec nejzápornější postava mi tak přišel otčím - chvíli jsem ho podezřívala, že ve chvíli, kdy Daliborkovi cpal do hlavy, ať někde nějakýmu černýmu jednu utne, že se ho vlastně snaží zbavit. Pěkně richelieusky dostat z baráku. Dalibor se tak ve své zatvrzelosti a ochotě přít se o svůj názor i za cenu zpochybňování nezpochybnitelného, i za cenu zpochybňování sebe sama, zdá vlastně lepším než na první pohled vypadá. Pro něj je patrně největší revoltou právě jeho ideologie, nicméně má strach vytáhnout paty z domu. Skutečného setkání neonacistů se obává, protože by byl se svou vizáží snadným terčem protistrany. Na setkání "se svými" mluví o tom, co ho naplňuje, ale nikdo ho neposlouchá, protože pro ostatní je to spíš víc póza, znak dnešní všudypřítomné dekadentní módy, nikoliv životní styl. Vlastně mám pocit, a proto je to tak smutné sledovat, že tu svou "víru" považuje Dalibor za jedinou věc, která ho činí zajímavým. Přitom když nic jiného, tak alespoň konzistence v zastávání svého se u něj jeví pozitivní. Těžko říct, zda by pomohlo, kdyby podobní lidé dostali příležitost naplnit svůj život něčím víc než jen stereotypní prací, snad by se neupínali k hloupé nenávisti, která zastupuje onen chybějící smysl a cíl. Paradoxně lidský život ctí. Bohužel stejně slepě jako demagogický řád, z nějž si berou jen to pozitivní a ostatní přehlížejí. Což víme, jak dopadlo. Ona křehká hranice mezi tím, co je a není v pořádku, je nejspíš tím, co Klusáka tak zajímá. Rozčiluje ho neschopnost rozlišovat tyto nuance. Já si bohužel myslím, že to není chyba Dalibora a jemu podobných. Existují teorie o tom, že se vlastně rodíme se sklonem k tradici a konformitě, nebo naopak k liberalismu a extravaganci. V každém z nás se to trochu pře a něco převáží. Průšvih podle mě nastává až ve chvíli, když nás skrz to někdo začne politicky manipulovat. Jak moc je v tomto směru Dalibor manipulovatelný, jsme se ale nedozvěděli. ()
Ihned po zhlédnutí Daliborka je třeba podívat se na Klusákův rozhovor, kterým film v podstatě vysvětluje. Chápu, jde o problémovou věc v tom smyslu, že si tímto celý dokument/film žádá více, než je obyčejný divák schopen udělat, přesto jde o dobrý krok. Je zcela pochopitelné, že v rámci částečné stylizace, avšak založené na pravdě, musela stoprocentní dokumentární autentičnost lehce poodstoupit. Daliborek je tak třeba brát ne jako autentický záznam života neonacisty, ale jako vhled do života a světa jednoho takového jedince, kterých jsou v Česku minimálně tisíce. Velmi fyzicky nepříjemné sledovat. ()
Je mi smutno... ()
Neviem, čo si o tomto hranom dokumente mám myslieť. Na jednej strane je to remeselne nie veľmi zvládnuté, hlavne tie hrané scény mi tam dosť vadili a pôsobili veľmi nerealisticky. Na strane druhej však téma je výsostne aktuálna a priblížiť život, pohnútky a myslenie radikálneho nácka je veľmi dobrou vecou hlavne preto, aby zblúdení voliči pochopili, že toto nie je cesta. Záverečná konfrontácia perfektná, za ňu dávam palec hore. 55 % ()
Náhled do života takového běžného českého fotbalového fanouška Ortelu z nonstopáče od vedle . Nevím, jak vy, já znám takových expertů spousta. Je to smutný a je to tak. A mají spoustu dětí.... Skoro bych to zařadila do horroru. ()
Ta manipulace, kterou z toho lze tušit v podstatě od začátku, doslova vrcholí tou závěrečnou Klusákovou samohanou, ze které je jednomu násobně víc stydno než z celého toho obludária neúspěšně se snažícího neustále hrát co nejextrémnější verzi sebe sama přesně podle pokynů pana režiséra. Jediné dno, které tenhle oslizlý bizár dokumentuje, je v Klusákově duši. Jako tvůrčí komedie tak za 1* ()
I tací žijí mezi námi. Vůbec ničemu jsem se nedivil, vždyť mám podobné týpky denně na očích. Vlastně úplně obyčejný život. Je zvláštní, že jsem to dokoukal až do konce a neztratil se. Ten závěr ale stál za to, takový sebeshoz jsem nečekal. ()
TAKOVÉ dost podivné , zoufalé , tragicky směšné až morbidně děsivé . Hlavní postava mi přijde jako nemocný , pomýlený člověk jdoucí za svou ,, pravdou ,, . Matka je na tom trochu lépe i když , i ona má máslo na hlavě a její přítel je jasný rasista , vypatlanec , vlastně jěště horší než Dalibor . Některé jakoby dokument. scény jsou nějak dosti hrané , není v tom nic dokumentárního . Zatím je to od Klusáka to nejhorší co natočil . Latˇka šla rapidně dolů . JO , výlet do konc. tábora tomu nasadil korunu . Celkový dojem , tedy v mém případě , se blíží k odpadu . ()
Cesta do duše jednoho nácka a jeho povedené rodinky je děsivým panoptikem ukazujícím demenci nemalé části našeho národa. A je úplně jedno, jestli se zde zesměšnil nácek, anarchista, nebo třeba sluníčkář. Imbecilita totiž nezná hranic a proto jsou i poslední volební výsledky tak strašné. Škoda jen, že se Klusák nedržel dokumentální formy, protože některé scény jsou evidentně naaranžované pro kamery. ()
Je příjemné zjistit, že jsem vlastně úplně normální. Asi jediným Daliborkovým plusem je, že chodí alespoň makat, i když jediným důvodem je pár kaček. Maminka hrůza, nový taťka to samé, o asexuálním hrochovi ani nemluvě. Bydleníčko načinčané. IQ kompletní neherecké skvadry nepřekoná šimpanze po zmršené lobotomii. ()
ne, to nemyslíte vážně.... komedie i když mrazivá ()
Nějak nevěřím tomu, že jde o dokument a jako nahrané scénky poměrně bída... :oT ()
Absolútne nepozerateľná záležitosť! Nechápem či ide o recesiu, dokument a či o trápnu komédiu. ()
Je to absurdní divadlo, bohužel až příliš okatě hraný. Ale stejně, podle mě je docela těžký tohle celý koncepčně vymyslet a zrealizovat s nehercema. Klusák je genius, vytvořil si vlastní žánr. A nakonec.. je docela možný, že realita je ještě daleko horší. ()
Možná záměr pana režiséra byl dobrý, ale po 20 minutách jsem to musela vzdát. Opravdu se mi takové téma naprosto příčí. A nezaslouží si ani jednu hvězdu. Fakt tohle ne. ()
Pseudodokument svými (ne)kvalitami hraničí s reality show typu The Osbournes, neexistují zde záchytné body, konkrétní témata, zato všem hlavním aktérům chybí několik horních zubů. Všichni trapně přehrávají sami sebe, načež Klusák svým tristním slovním projevem popírá, že by se jednalo o aranži, že prý "scény jsou natolik reálnými, že odpovídají skutečnosti". Co to je sakra za blábol? Skutečnou přidanou hodnotu lze najít až v úplném závěru, kdy je Dalibor konfrontován se svým údajným židovským původem a kdy vidíme poprvé a naposledy upřímnou a nehranou reakci. To je dost málo. ()
Ani nevim, jak to ohodnotit. Dva roky s touhle rodinou určitě zaslouží víc než hvězdu. Na druhou stranu, nechat se tam zavřít dobrovolně, je na přesdržku, nebo to alespoň volá po vyšetření nejvyšším. Každej si tady žije v tom svym, žejo, takže je vlastně jedno jak to bylo v televizi, protože na internetách to bylo jinak, nebo obráceně? Každopádně jde o to bejt chytřejší než masa a nikomu nevěřit. Každopádně vstoupení do záběru ze své židličky si moh rejža klidně odpustit... ()
Ach jo, ostuda a trapas který trvá 105 minut ()
Ikdyž pro mě osobně bylo sledování tohoto dokumentu více než bytostně nepříjemné, myslím si, že by jej měl vidět opravdu každý. Je to silný příběh a celkově celospolečenský problém dneška. Celkově hodnotím na 4*, avšak kvůli zde nízkému hodnocení dávám 5. ()
Reklama