![všechny plakáty](http://image.pmgstatic.com/cache/resized/w140/files/images/film/posters/000/039/39585_862e8e.jpg)
Obsahy(1)
Pět let před slavným dvoudílným filmem Boj po vítězství natočil režisér Villen Azarov neméně úspěšné špionážní drama o sovětském rozvědčíkovi Krylovovi. Zatímco Boj po vítězství byl situován do poválečných let, Konec „Saturnu“ a jeho předchozí část Cesta do „Saturnu“ se soustředí na rafinované boje špionů přímo v době 2. světové války. Agent Sergej Krylov je pod krycím jménem kapitán Kramer nasazen do německého abwehru. Podaří se mu proniknout do samotného středu německé špionážní organizace „Saturn“ a podává tam odtud důležité zprávy moskevské centrále. Předtím, než bude mise definitivně naplněna, si ale agent prožije na vlastní kůži nespočet hazardních situací, ve kterých nebude v sázce pouze jeho osud, ale také životy dalších tisíců lidí. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (6)
Zakončení příběhu o ruském špiónovi v samotném středu německé špionážní organizace. Stejně jako předchozí snímek se vyznačuje svým inscenačním zpracováním. Děj sleduje několik hazardních situací, které by mohli ovlivnit mnohé osudy. O napínavou podívanou opět nejde, neboť vše táhnou hlavně dialogy. Dějství však není vůbec špatné. Přesto se probouzí zoufalá nuda. Inu, pokud se pozorně nesleduje příběh, není o co stát. ()
Stejně jako první díl. Stejně nudné, stejně o ničem, stejné nezábavné, nic nedající. Alespoň že je to Konec. Chybí tomu šmrnc, ale to většině ruských filmů z této doby a černobílé plátno tomu o nic víc lepšího nedodá. ()
....sehnat údaje o 127 Německých agentech připravených k vyslání nebo již vyslaných do našeho zázemí...Dějiny velké vlastenecké války Sovětského svazu. Pokračování Cesty do " Saturnu ", kdy Ruský agent Krylov pod falešným jménem kapitán Kramer, dokončuje svou práci a to zničení Německé skupiny Saturn. Stejné jako první část. CITÁT : Nuže, Sovětská rozvědka nás doběhla. ()
Film je autorovou fikciou aj keď je postavený na historickom základe krachu nemeckej špionážnej služby na východnom fronte, ale ešte viac oslavnou epopejou hrdinskej činnosti sovietskych špiónov. Canaris vytvoril v okupovanom Bielorusku fašistickú spravodajskú agentúru Saturn, ktorá verbovala a vysielala do zázemia sovietskej armády špiónov a diverzantov. Do Saturna a gestapa však prenikli odvážni príslušníci sovietskej proti špionážnej služby, a tak sa začala veľká bitka. Sovietska proti špionážna služba nielenže marila Canarisove plány a akcie, ale tiež majstrovsky klamala a zavádzala Canarisa, hlavný štáb fašistickej armády i samého Hitlera. Canaris bol Hitlerovým obľúbencom a už v roku 1935 ho vymenoval za šéfa Abwehru (nemecká vojenská rozviedka). Tu mal prístup k najväčším tajomstvám Tretej ríše, sám zhromažďoval informácie o pohlavároch nacistického Nemecka a hlavne o svojich protivníkoch (Martin Borman, Reinhard Heydrich). Ďalšími filmami boli Cesta do Saturnu (1967) ale aj Canarisova krvavá hviezda, 1966.. ()
Pokračování slaboulinkého odvaru myšlenky na populárního "Kapitána Klosse". (Co si budeme povídat... Mikulski byl rozhodně větší Němec (rasově) než Michail Volkov). No, když dva dělají totéž, není to vždy totéž, že ? P.S. Byla jsem upozorněna na okolnost, že "Saturn" byl nafilmován o rok dříve než kapitán Kloss. Takže se tímto panu AZAROVOVI omlouvám, byl s tímto podobným projektem první. ()
Rusáci měli tehdy nepěkný zvyk točit v pohádkovém stylu bylo - nebylo. Keců bylo hodně, ale neřekly nic. S narůstající stopáží od prvního dílu také neúměrně rostlo kecání, ubývala akce a nabývala nuda. Jestliže se první díl dal ještě překousnout, druhému už chyběla i tato kvalita. Schematičnost a šablonovitost děje i postav, v nichž jsem se navíc začínal ztrácet, což je u druhého dílu taky trochu problém. A ještě drobnost. Sice jsem za kamerou nikdy nestál, ale dostával jsem občas pocit, že byť osvětlené (tedy ne v noci ani v zatemnění) interiéry chtěly místy trochu více nasvítit. Takhle se z černobílé stávala především černá ()
Reklama