Režie:
Fernando Di LeoScénář:
Fernando Di LeoKamera:
Franco VillaHudba:
Luis BacalovHrají:
Gastone Moschin, Barbara Bouchet, Mario Adorf, Frank Wolff, Luigi Pistilli, Philippe Leroy, Lionel Stander, Mario Novelli, Giuseppe Castellano (více)VOD (1)
Obsahy(1)
Film natočený na motivy povídek George Scerbanenco. Zároveň první část TRILOGIA DEL MILIEU. Zápletka souvisí se ztrátou „špinavých“ peněz při pouliční výměně. Místní mafie pod vedením tzv. Americana (Lionel Stander) si to samozřejmě nenechá líbit. Jako vymahače si vybere kruťase Rocca (Mario Adorf). Tento chlapík, mající rád násilí, postupně umučí a zavraždí všechny účastníky směny. Ugo Piazza (Moschin Gastone) jediný uniká a to do kriminálu. Po třech letech je předčasně propuštěn. Má na krku mafii, bezcharakterní policii a navíc nebezpečně svůdnou barovou tanečnici (Barbara Bouchet), svou bývalou milenku. Ugo rozehrává chladnokrevnou hru o vlastní život. Do této hry vtáhne i dva přátele. Starého, světa znalého Dona Vincenza (Ivo Garrani) a jeho synovce China (Philippe Leroy). Nyní je pouze otázkou, zda je Ugo skutečně pouze smolař na špatném místě, nebo je pod povrchem schováno něco víc.... V klíčových scénách je napětí děje stupňováno progresivní rockovou hudbou skupiny Osanna. (GilEstel)
(více)Videa (1)
Recenze (31)
Nikdo to tu nepřežije! Drsné intro, po kterém následuje nekompromisní masakr. Byť jsem mnohé herce znal, i tak jsem si říkal, jak dali dohromady takovou kopici křiváckých ksichtů. Autoři předkládají panoptikum zločinců ovládajících milánské podsvětí, avšak nenabízí čistě kladnou postavu. S kým se má divák ztotožnit, když každý je nějak poznamenaný? O neschopné (nebo všeho schopné) policii nemluvě. Příběh nabírá velmi rychle ráz balady, a tak je jasné, že tohle nemůže dopadnout dobře. K tomu psychadelická hudba, výborná kamera, krásné ženy (byť jsou zde jen křovím) a v jejich čele půvabná Barbara Bouchetová, která je ale s podsvětím provázána víc, než by se mohlo zdát. Syrové, bezvýchodné... ()
Poměrně slušně propracovaný krimifilm z prostředí milánského organizovaného zločinu, kde ústředním hrdinou je muž, kterého právě propustili z vězení za zpackanou loupež, který zdejšímu vlvinému bossovi ještě pře soudem údajně ukradl rovných 300.000 USD. Proto je stále naživu a proto se o něj všichni z podsvětí zajímají, ale kdo má prsty v přibývajících umrtích kolem vězením otupělého Uga..?! Až na ty politické výměny názorů mezi komisaři se na to dalo dívat, ty tam byly snad jen z producentova přesvědčení nebo co, jinak nevím... hudba padnoucí. ()
V 70-tych rokoch sa v talianskej kinematografii objavilo množstvo drsných gangsteriek, z veľkej časti korešpondovali z vtedajším nárastom násilia v spoločnosti. Fernando Di Leo sa taktiež vybral touto cestou a urobil svoju prácu veľmi dobre. Tento príbeh z milánskeho podsvetia je prvou zastávkou trilógie. Rozohráva partiu, kde je prepustený zlodej Ugo ( Gastone Moschin ) terorizovaný gaunermi, ktorí ho obviňujú, že im ukradol 300 tisíc dolárov. Polícia je spočiatku vykreslená ako orgán štatistov, ktorých témou je medzi sebou hľadať sociálne príčiny devastujúcej sa spoločnosti. Záver ani pointu pochopiteľne nebudem prezrádzať. Vyzdvihnúť treba Maria Adorfa v úlohe krutého násilníka Rocca, ktorého sledovať bolo zážitkom a napokon aj dynamickú hudbu Luisa Bacalova. ()
Samotný úvod by byl za plný počet, ale celý film bohužel nemohl plynout ve stejném tempu. Brzdily to hlavně scény na policejní stanici s "kovboji" Frankem Wolffem a Luigim Pistillim, které se snaží dostat do filmu i nějakou myšlenku, bohužel se to nedaří, takže děj osciluje mezi akční mafiánskou jízdou, vzpomínkami starých mafiánů na doby, kdy ještě mafie byla silná a gangsteři se mezi sebou uznávali, a levicovou agitkou o bohatých, kteří nutí chudáky krást. Naštěstí převažuje ta akční jízda. Jinak film táhne především Gastone Moschin v hlavní roli, to je správnej ksicht na grázla, Lionel Stander je taky dobrý v roli šéfa bandy Američana, a Philippe Leroy jako Moschinův kamarád Chino, Mario Adorf jako agresivní Rocco film hned ze začátku suverénně ovládne, ale postupem času je jeho postava čím dál víc v pozadí, stejně tak sexy Barbara Bouchet je trochu v pozadí, což ale nevadí, aspoň nezdržuje. Jinak skvělá hudba, která vznikla ve spojení klasické hudby Luise Bacalova a hard rocku italské skupiny Osanna. ()
Nebýt Gastona Moschina a jeho buldočího charismatu, bylo by Milano calibro 9 jen slušnou žánrovkou s několika méně či více výraznými nepodařenostmi. Za tu největší se dají považovat nezvládnuté a naivní akční pasáže. Zejména finální vybíjená, která mohla být ozdobou celého filmu, v pohodě snese srovnání s Čtyřmi vraždami pana Lipského, chyběl jen Josef Kemr a jeho "fuby". V italském filmu té doby obvyklé sociálně kritické etudy, zde v podobě rozmíšek mezi natvrdlým policejním komisařem a jeho uvědomělým podřízeným, pak působí nepatřičně a až lehce otravně. A ani cholerická Adorfova postava, gangster Rocco, svým až příliš afektovaným projevem na zážitku zpočátku nepřidá, o tom ale až za chvíli. Když to po sobě teď čtu, tak to skoro vypadá, že chci Di Leovo poliziotteschi jen trhat a ztrhat,. Není tomu tak. Přes veškerá zmíněná negativa si tahle jízda milánským podsvětím ode mě vyslouží jasné čtyři hvězdy. Dvě za Gastona, protože jeho výkon byl naprosto parádní, gangstera Piazzu jsem mu žral i s navijákem a užijete si ho víc než dost. A dvě za vynikající konec, kde i otravný Rocco získá kurevsky uvěřitelnou lidskou tvář. Jo, doporučuju! ()
Galerie (9)
Zajímavosti (3)
- V roce 2006 byl klip z tohoto filmu, kdy Nelly Bordon (Barbara Bouchet) tančí u tyče, použit skupinou Vinylistic jako videoklip k jejich písni "Record Player". (Karlos80)
- Film Milán, kalibr 9 měl vliv na Quentina Tarantina a patří k jeho oblíbeným filmům. (volskevoko)
Reklama