Režie:
Fernando Di LeoScénář:
Fernando Di LeoKamera:
Franco VillaHudba:
Luis BacalovHrají:
Gastone Moschin, Barbara Bouchet, Mario Adorf, Frank Wolff, Luigi Pistilli, Philippe Leroy, Lionel Stander, Mario Novelli, Giuseppe Castellano (více)VOD (1)
Obsahy(1)
Film natočený na motivy povídek George Scerbanenco. Zároveň první část TRILOGIA DEL MILIEU. Zápletka souvisí se ztrátou „špinavých“ peněz při pouliční výměně. Místní mafie pod vedením tzv. Americana (Lionel Stander) si to samozřejmě nenechá líbit. Jako vymahače si vybere kruťase Rocca (Mario Adorf). Tento chlapík, mající rád násilí, postupně umučí a zavraždí všechny účastníky směny. Ugo Piazza (Moschin Gastone) jediný uniká a to do kriminálu. Po třech letech je předčasně propuštěn. Má na krku mafii, bezcharakterní policii a navíc nebezpečně svůdnou barovou tanečnici (Barbara Bouchet), svou bývalou milenku. Ugo rozehrává chladnokrevnou hru o vlastní život. Do této hry vtáhne i dva přátele. Starého, světa znalého Dona Vincenza (Ivo Garrani) a jeho synovce China (Philippe Leroy). Nyní je pouze otázkou, zda je Ugo skutečně pouze smolař na špatném místě, nebo je pod povrchem schováno něco víc.... V klíčových scénách je napětí děje stupňováno progresivní rockovou hudbou skupiny Osanna. (GilEstel)
(více)Videa (1)
Recenze (31)
Poměrně slušně propracovaný krimifilm z prostředí milánského organizovaného zločinu, kde ústředním hrdinou je muž, kterého právě propustili z vězení za zpackanou loupež, který zdejšímu vlvinému bossovi ještě pře soudem údajně ukradl rovných 300.000 USD. Proto je stále naživu a proto se o něj všichni z podsvětí zajímají, ale kdo má prsty v přibývajících umrtích kolem vězením otupělého Uga..?! Až na ty politické výměny názorů mezi komisaři se na to dalo dívat, ty tam byly snad jen z producentova přesvědčení nebo co, jinak nevím... hudba padnoucí. ()
Italská kinematografie na přelomu šedesátých sedmdesátých let vyprodukovala celou řadu filmů z žánrů spaghetti westernů a historických příběhů s přívěškem romantiky, ale také mimo jiné i dost dobrých snímků s kriminální tematikou. A byť se trochu sobě podobají logikou zápletky jako vejce vejci, tak jsou jednoduše zábavné. A není na tom ostatně nic divného, jinak řečeno, stejné rozdané karty a vždy nové napětí, prostě to Italové uměli navodit. A nejinak je to u tohoto filmu, kromě řemeslné podívané i přes výhrady k drsnějším scénám filmu nejde o nic jiného, než o nenáročnou oddechovou zábavu. A to, že přívrženci tohoto žánru budou určitě spokojení, je víc než jisté. ()
Nebýt Gastona Moschina a jeho buldočího charismatu, bylo by Milano calibro 9 jen slušnou žánrovkou s několika méně či více výraznými nepodařenostmi. Za tu největší se dají považovat nezvládnuté a naivní akční pasáže. Zejména finální vybíjená, která mohla být ozdobou celého filmu, v pohodě snese srovnání s Čtyřmi vraždami pana Lipského, chyběl jen Josef Kemr a jeho "fuby". V italském filmu té doby obvyklé sociálně kritické etudy, zde v podobě rozmíšek mezi natvrdlým policejním komisařem a jeho uvědomělým podřízeným, pak působí nepatřičně a až lehce otravně. A ani cholerická Adorfova postava, gangster Rocco, svým až příliš afektovaným projevem na zážitku zpočátku nepřidá, o tom ale až za chvíli. Když to po sobě teď čtu, tak to skoro vypadá, že chci Di Leovo poliziotteschi jen trhat a ztrhat,. Není tomu tak. Přes veškerá zmíněná negativa si tahle jízda milánským podsvětím ode mě vyslouží jasné čtyři hvězdy. Dvě za Gastona, protože jeho výkon byl naprosto parádní, gangstera Piazzu jsem mu žral i s navijákem a užijete si ho víc než dost. A dvě za vynikající konec, kde i otravný Rocco získá kurevsky uvěřitelnou lidskou tvář. Jo, doporučuju! ()
Tento film byl skutečně strhující a je jasné, že v tomto žánru hraje tento snímek jednoznačně prim. Bezchybný výkon podal Gastone Moschin, který své veškeré emoce vyjadřoval jen očima, zatímco jeho tvář zůstavala stále kamenná. Partnerem mu byl krutý a užvaněný Mario Adorf. A mezi tím vším visící stín ukradených tří set tisíc dolarů. Dokonalá drsárna. ()
Brilantní taliánská gangsterka s politicko sociálním podtextem u které se mi nachází jen velmi těžko nějaké slabina, pokud tedy vůbec nějaká je..Film je první z výtečné trilogie od režiséra Fernanda Di Lea (viz ještě pokračování "MALA ORDINA, LA" 72' a "II BOSS" 73' ten je jako jediný z této trojice známý i u nás, vydaný firmou MIDO v roce 2007, u ostatních se snad časem také dočkáme, ale zatím toto opomenutí moc dobře nechápu). Zpět ale k tomuto filmu, realičtější a atmosféričtější film v podobě organizovaného zločinu jsem doposud neviděl a když už tak za mnoho nestály. Najdeme tu přímočaré násilí, úchvatně rychlou ostře řezanou akci, různé spiklenecké propletence, realistické charaktery, nechybí ani trocha toho erotického jiskření, balíčky z rozbuškami a skvělou efektivní přestřelku na venkovské slavnosti. Asi pětiminutový prolog filmu stál taky zato, byl víc akční, brutálně násilný ale hlavně vynalézavý jak některé americké filmy za celou dobu. Nutno ocenit i vynikající hudební doprovod, který se vždy z poklidné vlny proměnil v progresivní rockový nářez něco ve stylu Jethro Tull. O to se zde postarali skladatel Luis Enriquez Bacalov (viz II BOSS) a italská progresivní grupa Ossana. Obsazené filmu bylo rovněž fantastické jen považte Gastone Moschin, Frank Wolff, Mario Adorf, Luigi Pistilli, Phillipe Leroy, Lionel Stander nebo Barbara Bouchet.!. Co jméno to pojem! Vše se sice točilo kolem bývalého charismatického gangsterského kmotra Uga Piazzi (Gastone Moschin) klasického stoika, který kouřil jedno cíčko za druhým, nepřidělával si zbytečně starosti, nicméně dokonale mu zde sekundoval, možná ho dokonce zastínil opravdu famózní a silně přesvědčivý Mario Adorf (známý ze série Vinnetou) jako Rocco, který byl prostě všude, co scéna, to scéna, byl jak rozjetá parní lokomotiva, splašený býk kterého právě prohání toreador. Nebezpečný, šílený a silně ukecaný, radši se mu vyhnout..Dále tu byla zajímavá postava taková fatale femme, noční barová tanečnice, kterou hrála neskutečně přitažlivá blondýnka Barbara Bouchet (ve filmu jako Nelly Bordon-rozhodně sledovat!), její smyslný tanec asi netřeba představovat, ten musel vzít naprosto každého muže! Vrcholná scéna se samozřejmě odehrává na konec, to je ta pomyslná třešnička na dortu, neuvěřitelně překroucené a nepředvídatelné finále, to jsem opravdu ani ve snu nečekal a opět u toho byla trojka Moschin, Adorf a Bouchet, z nichž opět jasně kraloval právě příchozí Adorf. Osobně film řadím mezi mou pomyslnou desítku těch nejlepších italských gangsterek všech dob! Film je jedním z dalších který zcela jistě poskytl mnoho inspirace a vlivů pro takové velikány jakými jsou třeba Tarantino nebo Scorsese, sám Di Leo, se zas učil od klasika Jeana Pierra Melvilleho, věčný to kolotoč ale bohudík za něj..Tohle je opravdu majstrštyk ve svém žánru! Komentář zde jako třetí v pořadí. ()
Galerie (9)
Zajímavosti (3)
- Film Milán, kalibr 9 měl vliv na Quentina Tarantina a patří k jeho oblíbeným filmům. (volskevoko)
- V roce 2006 byl klip z tohoto filmu, kdy Nelly Bordon (Barbara Bouchet) tančí u tyče, použit skupinou Vinylistic jako videoklip k jejich písni "Record Player". (Karlos80)
Reklama