Režie:
Fernando Di LeoScénář:
Fernando Di LeoKamera:
Franco VillaHudba:
Luis BacalovHrají:
Gastone Moschin, Barbara Bouchet, Mario Adorf, Frank Wolff, Luigi Pistilli, Philippe Leroy, Lionel Stander, Mario Novelli, Giuseppe Castellano (více)VOD (1)
Obsahy(1)
Film natočený na motivy povídek George Scerbanenco. Zároveň první část TRILOGIA DEL MILIEU. Zápletka souvisí se ztrátou „špinavých“ peněz při pouliční výměně. Místní mafie pod vedením tzv. Americana (Lionel Stander) si to samozřejmě nenechá líbit. Jako vymahače si vybere kruťase Rocca (Mario Adorf). Tento chlapík, mající rád násilí, postupně umučí a zavraždí všechny účastníky směny. Ugo Piazza (Moschin Gastone) jediný uniká a to do kriminálu. Po třech letech je předčasně propuštěn. Má na krku mafii, bezcharakterní policii a navíc nebezpečně svůdnou barovou tanečnici (Barbara Bouchet), svou bývalou milenku. Ugo rozehrává chladnokrevnou hru o vlastní život. Do této hry vtáhne i dva přátele. Starého, světa znalého Dona Vincenza (Ivo Garrani) a jeho synovce China (Philippe Leroy). Nyní je pouze otázkou, zda je Ugo skutečně pouze smolař na špatném místě, nebo je pod povrchem schováno něco víc.... V klíčových scénách je napětí děje stupňováno progresivní rockovou hudbou skupiny Osanna. (GilEstel)
(více)Recenze (31)
To co znamená pro giallo žánr Deep Red v režii Daria Argenta, znamená pro poliziesco Milano calibro 9 v režii Fernanda Di Lea. Lepší doporučení nedostanete. ()
Svižné béčko, kde už v prvních minutách gangsteři zmlátí tři lidi a zabijí je dynamitem. Hlavní postava je gangster nižší úrovně, co právě vylezl z vězení a všichni ho podezírají, že mafii ukradl prachy. Celej film ho mlátěj a vyhrožujou mu zabitím. Líbila se mi ta mafiánská hierarchie, jak se vzájemně respektujou případně sebou pohrdají a jak člověk může rychle postoupit a hned ho všichni poslouchají. Co mi vadilo byla postava jakéhosi levicového policajta, kterej byl v ději úplně zbytečný a jen mlel moudra. Kdyby ho vyškrtli, tak by to filmu prospělo. Je tam velká přestřelka, která je opravdu špatně natočená a vůbec celý ten film vypadá dost hnusně a hrají v něm vesměs oškliví herci. Výjimkou budiž ta blondýna. Konec byl hodně dobrej. ()
Brilantní taliánská gangsterka s politicko sociálním podtextem u které se mi nachází jen velmi těžko nějaké slabina, pokud tedy vůbec nějaká je..Film je první z výtečné trilogie od režiséra Fernanda Di Lea (viz ještě pokračování "MALA ORDINA, LA" 72' a "II BOSS" 73' ten je jako jediný z této trojice známý i u nás, vydaný firmou MIDO v roce 2007, u ostatních se snad časem také dočkáme, ale zatím toto opomenutí moc dobře nechápu). Zpět ale k tomuto filmu, realičtější a atmosféričtější film v podobě organizovaného zločinu jsem doposud neviděl a když už tak za mnoho nestály. Najdeme tu přímočaré násilí, úchvatně rychlou ostře řezanou akci, různé spiklenecké propletence, realistické charaktery, nechybí ani trocha toho erotického jiskření, balíčky z rozbuškami a skvělou efektivní přestřelku na venkovské slavnosti. Asi pětiminutový prolog filmu stál taky zato, byl víc akční, brutálně násilný ale hlavně vynalézavý jak některé americké filmy za celou dobu. Nutno ocenit i vynikající hudební doprovod, který se vždy z poklidné vlny proměnil v progresivní rockový nářez něco ve stylu Jethro Tull. O to se zde postarali skladatel Luis Enriquez Bacalov (viz II BOSS) a italská progresivní grupa Ossana. Obsazené filmu bylo rovněž fantastické jen považte Gastone Moschin, Frank Wolff, Mario Adorf, Luigi Pistilli, Phillipe Leroy, Lionel Stander nebo Barbara Bouchet.!. Co jméno to pojem! Vše se sice točilo kolem bývalého charismatického gangsterského kmotra Uga Piazzi (Gastone Moschin) klasického stoika, který kouřil jedno cíčko za druhým, nepřidělával si zbytečně starosti, nicméně dokonale mu zde sekundoval, možná ho dokonce zastínil opravdu famózní a silně přesvědčivý Mario Adorf (známý ze série Vinnetou) jako Rocco, který byl prostě všude, co scéna, to scéna, byl jak rozjetá parní lokomotiva, splašený býk kterého právě prohání toreador. Nebezpečný, šílený a silně ukecaný, radši se mu vyhnout..Dále tu byla zajímavá postava taková fatale femme, noční barová tanečnice, kterou hrála neskutečně přitažlivá blondýnka Barbara Bouchet (ve filmu jako Nelly Bordon-rozhodně sledovat!), její smyslný tanec asi netřeba představovat, ten musel vzít naprosto každého muže! Vrcholná scéna se samozřejmě odehrává na konec, to je ta pomyslná třešnička na dortu, neuvěřitelně překroucené a nepředvídatelné finále, to jsem opravdu ani ve snu nečekal a opět u toho byla trojka Moschin, Adorf a Bouchet, z nichž opět jasně kraloval právě příchozí Adorf. Osobně film řadím mezi mou pomyslnou desítku těch nejlepších italských gangsterek všech dob! Film je jedním z dalších který zcela jistě poskytl mnoho inspirace a vlivů pro takové velikány jakými jsou třeba Tarantino nebo Scorsese, sám Di Leo, se zas učil od klasika Jeana Pierra Melvilleho, věčný to kolotoč ale bohudík za něj..Tohle je opravdu majstrštyk ve svém žánru! Komentář zde jako třetí v pořadí. ()
Italská kinematografie na přelomu šedesátých sedmdesátých let vyprodukovala celou řadu filmů z žánrů spaghetti westernů a historických příběhů s přívěškem romantiky, ale také mimo jiné i dost dobrých snímků s kriminální tematikou. A byť se trochu sobě podobají logikou zápletky jako vejce vejci, tak jsou jednoduše zábavné. A není na tom ostatně nic divného, jinak řečeno, stejné rozdané karty a vždy nové napětí, prostě to Italové uměli navodit. A nejinak je to u tohoto filmu, kromě řemeslné podívané i přes výhrady k drsnějším scénám filmu nejde o nic jiného, než o nenáročnou oddechovou zábavu. A to, že přívrženci tohoto žánru budou určitě spokojení, je víc než jisté. ()
Nikdo to tu nepřežije! Drsné intro, po kterém následuje nekompromisní masakr. Byť jsem mnohé herce znal, i tak jsem si říkal, jak dali dohromady takovou kopici křiváckých ksichtů. Autoři předkládají panoptikum zločinců ovládajících milánské podsvětí, avšak nenabízí čistě kladnou postavu. S kým se má divák ztotožnit, když každý je nějak poznamenaný? O neschopné (nebo všeho schopné) policii nemluvě. Příběh nabírá velmi rychle ráz balady, a tak je jasné, že tohle nemůže dopadnout dobře. K tomu psychadelická hudba, výborná kamera, krásné ženy (byť jsou zde jen křovím) a v jejich čele půvabná Barbara Bouchetová, která je ale s podsvětím provázána víc, než by se mohlo zdát. Syrové, bezvýchodné... ()
Poměrně slušně propracovaný krimifilm z prostředí milánského organizovaného zločinu, kde ústředním hrdinou je muž, kterého právě propustili z vězení za zpackanou loupež, který zdejšímu vlvinému bossovi ještě pře soudem údajně ukradl rovných 300.000 USD. Proto je stále naživu a proto se o něj všichni z podsvětí zajímají, ale kdo má prsty v přibývajících umrtích kolem vězením otupělého Uga..?! Až na ty politické výměny názorů mezi komisaři se na to dalo dívat, ty tam byly snad jen z producentova přesvědčení nebo co, jinak nevím... hudba padnoucí. ()
Drsná italská gangsterka plná krve, kde se toho kromě finále vlastně až tak moc nestane. Ugo se po třech letech vrací z vězení a je odchycen svými bývalými kumpány. Ztratil se totiž balík, ve kterém bylo 300 000 dolarů a nikdo neví, kde je. Všichni tedy podezírají Uga, ale ten tvrdí, že o ničem neví. Je tedy nucen opět pracovat pro mafii a peníze získat zpět. Tím se rozjíždí kolotoč zabíjení, ze kterého jen málokdo vyvázne živý. Podaří se Ugovi peníze získat? Ve filmu je dost násilí a hraje v něm dobrá hudba. Po nějaké době na něj ale zřejmě zapomenu... "Kolega s tebou vyluští křížovku." :D ()
Nebýt Gastona Moschina a jeho buldočího charismatu, bylo by Milano calibro 9 jen slušnou žánrovkou s několika méně či více výraznými nepodařenostmi. Za tu největší se dají považovat nezvládnuté a naivní akční pasáže. Zejména finální vybíjená, která mohla být ozdobou celého filmu, v pohodě snese srovnání s Čtyřmi vraždami pana Lipského, chyběl jen Josef Kemr a jeho "fuby". V italském filmu té doby obvyklé sociálně kritické etudy, zde v podobě rozmíšek mezi natvrdlým policejním komisařem a jeho uvědomělým podřízeným, pak působí nepatřičně a až lehce otravně. A ani cholerická Adorfova postava, gangster Rocco, svým až příliš afektovaným projevem na zážitku zpočátku nepřidá, o tom ale až za chvíli. Když to po sobě teď čtu, tak to skoro vypadá, že chci Di Leovo poliziotteschi jen trhat a ztrhat,. Není tomu tak. Přes veškerá zmíněná negativa si tahle jízda milánským podsvětím ode mě vyslouží jasné čtyři hvězdy. Dvě za Gastona, protože jeho výkon byl naprosto parádní, gangstera Piazzu jsem mu žral i s navijákem a užijete si ho víc než dost. A dvě za vynikající konec, kde i otravný Rocco získá kurevsky uvěřitelnou lidskou tvář. Jo, doporučuju! ()
V 70-tych rokoch sa v talianskej kinematografii objavilo množstvo drsných gangsteriek, z veľkej časti korešpondovali z vtedajším nárastom násilia v spoločnosti. Fernando Di Leo sa taktiež vybral touto cestou a urobil svoju prácu veľmi dobre. Tento príbeh z milánskeho podsvetia je prvou zastávkou trilógie. Rozohráva partiu, kde je prepustený zlodej Ugo ( Gastone Moschin ) terorizovaný gaunermi, ktorí ho obviňujú, že im ukradol 300 tisíc dolárov. Polícia je spočiatku vykreslená ako orgán štatistov, ktorých témou je medzi sebou hľadať sociálne príčiny devastujúcej sa spoločnosti. Záver ani pointu pochopiteľne nebudem prezrádzať. Vyzdvihnúť treba Maria Adorfa v úlohe krutého násilníka Rocca, ktorého sledovať bolo zážitkom a napokon aj dynamickú hudbu Luisa Bacalova. ()
Tento film byl skutečně strhující a je jasné, že v tomto žánru hraje tento snímek jednoznačně prim. Bezchybný výkon podal Gastone Moschin, který své veškeré emoce vyjadřoval jen očima, zatímco jeho tvář zůstavala stále kamenná. Partnerem mu byl krutý a užvaněný Mario Adorf. A mezi tím vším visící stín ukradených tří set tisíc dolarů. Dokonalá drsárna. ()
Samotný úvod by byl za plný počet, ale celý film bohužel nemohl plynout ve stejném tempu. Brzdily to hlavně scény na policejní stanici s "kovboji" Frankem Wolffem a Luigim Pistillim, které se snaží dostat do filmu i nějakou myšlenku, bohužel se to nedaří, takže děj osciluje mezi akční mafiánskou jízdou, vzpomínkami starých mafiánů na doby, kdy ještě mafie byla silná a gangsteři se mezi sebou uznávali, a levicovou agitkou o bohatých, kteří nutí chudáky krást. Naštěstí převažuje ta akční jízda. Jinak film táhne především Gastone Moschin v hlavní roli, to je správnej ksicht na grázla, Lionel Stander je taky dobrý v roli šéfa bandy Američana, a Philippe Leroy jako Moschinův kamarád Chino, Mario Adorf jako agresivní Rocco film hned ze začátku suverénně ovládne, ale postupem času je jeho postava čím dál víc v pozadí, stejně tak sexy Barbara Bouchet je trochu v pozadí, což ale nevadí, aspoň nezdržuje. Jinak skvělá hudba, která vznikla ve spojení klasické hudby Luise Bacalova a hard rocku italské skupiny Osanna. ()
Priemerné poliziotteschi s ťažkopádnym Gastone Moschinom v hlavnej úlohe. Toho drsného, na slovo skúpeho zločinca Uga, majúceho svoj tajný superplán som mu príliš nežral, trvalo vždy celú večnosť, než sa k niečomu rozhúpal a počas milostných scén so sympatickou blondínkou pôsobil ako slon v porceláne. Fernando Di Leo tu pocítil potrebu skritizovať znepokojujúce pomery vo talianskej spoločnosti, ovládanej boháčmi, skorumpovanými úradníkmi či ničomnými kriminálnymi živlami a vykričať celému svetu, že zmýšľa prosocialisticky, čo síce v rámci subžánru poliziottesco nie je nijak výnimočný jav (niektorí tvorcovia propagovali ľavicové, iní zasa pravicové názory a tu sa oba ideologické prúdy konfrontujú), mňa ako diváka však toto politizovanie, ktorého sa tu vyskytuje nemálo vôbec nezaujímalo a otravovalo. ()
Tento film na nič nečaká, žiadne zoznamovanie, hneď od začiatku je drsný i bezcitný. Ale potom na dlhšie prišiel utlm,akčný rádius skoro nulový, ale príbeh stále svižný a nenudil. M.Adorf hviezdil, tá rola mu bola ušitá na mieru a G.Moschin s jeho kamennou tvarou, bol proste zlatíčko. No, ale policajné zložky, tých tupých a zbytočných dialógov si mohli odpustiť. Koncová prestrelka bola vydarená. Film plný zvratov, podrazov, priateľstiev,ale len na oko, drsných chlapov, to všetko je v tomto filme a tak u mňa spokojnosť. ()
Drsný a špinavý příběh, kde každý podráží každého, a jehož rozjezd jednomu vezme dech. Mario Adorf jako psychopatologický zabiják se záchvaty vzteku opravdu nahání strach. Na druhou stranu - taneček Barbary Bouchet to je sen. Jen ti policajti zde byli bez chuti a zápachu. Povídačka z doby, kdy peníze ještě neztratily svou hodnotu - tolik povyku pro pouhých 300.000 dolarů. ()
Jen kdyby ten uřvaný a uječený Rocco Maria Adorfa mě tak nepil krev, ach jo.Jinak slušný italský film z milánského podsvětí, kde pro ocelové pohledy, pěsti a střelbu se opravdu nejde daleko, kde polorozpadlá mafie na vzájemně soupeřící gangy spolupracuje s Američanem a točí velké prachy, kde policie je mírně natvrdlá, protože být chce, a jedna zchrtlá bledule se v prapodivné agonii svíjí na stole a bůhví, co se jí v makovici honí. To víte, bloncka...výborný Gastone Moschin, ten jeho minimalistický projev. ()
Kriminálka italského střihu z mafiánského prostředí. Výborná zápletka a překvapivý závěr, který jsem nečekal ani náhodou. Největší pekelník zde vystupuje Mario Adorf jako mafoš Rocco (vždycky si vzpomenu na jeho padoucha Sentera z Vinnetoua), který je v každém záběru naprosto dominující a excelentní. Další výrazná postava je Ugo (Moschin Gastone), právě se vracející z vězení a krásná Barbara Bouchet (Ugova milenka Nelly). Perfektní práci odvedla i prog-rocková kapela Osanna, znějící podobně jako Goblini. K nejvyššímu hodnocení se neuchýlím jenom proto, že skoro vždy, když dojde na střílečky, postavy padají a svíjejí se bez jakéhokoliv náznaku střely, tzn. žádná krev ani průstřely. Brutalita k tomuto žánru patří a proto zde krvavé scény vyloženě chybí. ()
Akční detektivka skrz na skrz prolezlá zápornými typy, nikdo nemůže nikomu příliš věřit, ve hře je 300.000 dolarů, které kdosi z mafiánů během výměny za drogy ulil pouze pro sebe. Hlavní kápo zvaný Americano je přesvědčen, že to byl Ugo Piazza a chce peníze zpět. Ugo, který byl zatčen policií v den výměny, se po třech letech vrací z kriminálu a chce začít nový život, je tak ihned proti své vůli nemilosrdně vržen zpět do kolotoče násilí a brutality. Hodně povedený film, mrtvé nespočítáte na prstech obou rukou, zábava zaručena. ()
Výborná talianska gangsterka,aj keď u nás veľmi málo známa,no nezaslúžene.Natočené podľa románu Giorgia Scerbanenca,známeho aj u nás.Veľmi veľa dejových zvratov,film je nepredvídateľný a napínavý od začiatku až do konca.Hneď prvé minúty filmu sú hodne agresívne.Film ukazuje veľmi realistický tvár organizovaného zločinu.Najviac v celom filme si cením herecké výkony všetkých postáv.Hodne ma prekvapil Mario Adorf,ako gangster Rocco bol riadne surový a brutálny.Výborná hudba talianskej progresívnej skupiny Osanna,v spojení hudby Luisa Enriqueza Bacalova.Len pre zaujímavosť,Frank Wolff ktorý hral policajného komisára,sa už uvedenia filmu nedočkal,hneď po natočení filmu spáchal samovraždu. ()
Těžko se po vyčerpávající informaci od Karlose80 něco dodává. Já jen za svou osobu mohu shrnout, výborného Gastona Moschina se svým poklidným výrazem a chováním, správný mafián. Phillipe Leroy dostal také svou roli ušitou na míru, neboť jeho China je sportovněji založený gangster. Barbara Bouchet trochu v pozadí, ale dodává filmu potřebné ženské kouzlo, bez kterého se italské snímky neobejdou. Scénář i námět jsou skvělé a po celou dobu filmu není čas se nudit. Vše končí vynikajícím závěrem, který jsem upřímně nečekal a to je vždy milé překvapení. Základní hudební motiv by mohl v klidu doprovázet jakýkoliv film s napětím a vždy by každou scénu jen a jen kladně podpořil. ()
Milano Calibro 9 je dalsim z rady talianskych filmov zo 70. rokov. Tentokrat vsak uz nejde o spaghetti western, ale o gangsterku - polizzioteschi. Ak sa niekto povazuje za filmoveho ynteleguana, zaner polizzioteschi musi bez debaty poznat a u mna musi vymenovat aj par filmov z tohoto zanru /spomeniem aspon 3 - Policajt Drabem, Tony Arzenta 1973 a Kazdemu co mu patri 1967/. Ja vsak filmovy ynteleguan nie som - vyznam sa len do politiky, historie a geografie. Po uvodnom prologu sa rozbehne kvalitna filmarina, ktora divaka dostatocne strhne a nedovoli sa mu ani chvilku sa nudit. Z hercov mi nieco hovori akurat Mario Adorf /Via Mala/ a Barbara Bouchet, zvysni su u mna len do poctu. Chvalim vsak reziu Fernanda Di Leo a zaverecny masaker. 89 % ()
Reklama