Režie:
Rakesh RoshanHudba:
Rajesh RoshanHrají:
Hrithik Roshan, Preity Zinta, Rekha, Rakesh Roshan, Prem Chopra, Johnny Lever, Mukesh Rishi, Hansika Motwani, Tony Mirrcandani, Akash Khurana, Beena Banerjee (více)Obsahy(1)
Sci-fi film s populárním Hritikem Roshanem v roli retardovaného mladíka, který bojuje o srdce krásné Nishy i s posměšky svého okolí, které se mu posmívá kvůli jeho údajným kontaktům s UFO. Jeden zapomenutý mimozemšťan by se tu však našel... (oficiální text distributora)
Recenze (17)
Téměř tříhodinová indická sci-fi pohádka o tom jak mentálně zaostalý mladík Rohit Mehra (Hrithik Roshan) k rozumu a dívce jménem Nisha (Preity Zinta) přišel... Pokud divák k filmu přistupuje s tím, že jde o pohádku, dají se určité chyby odpustit. Snímku také prospívá to, že je v něm pouze nezbytné minimum decentních digitálních triků, které neruší celkový zážitek. ()
Namodralá indická verze E.T.ho, jehož společníky vyplaší stádo slonů, mentálně postižený sympaťák Rohit, krásná Nisha s úsměvem milé vychovatelky v mateřské školce (Preity Zinta se mi zatím nikde nelíbila víc, jak tady), chytlavá hudba, uzemňující morálně-poučný proslov v počítačové učebně, vědec měřící radiaktivní záření ohmmetrem a policista, který ve velkolepém záběru u obrovského ohořelého kráteru v zemi s vážnou tváří pateticky prohlásí, že by se mohlo jednat o indicii, že zde přistáli mimozemšťané. Tohle všechno pohromadě = ultimátní zábava. _________ Stačí zapomenout na vychytávání nelogičností, přepnout divácké receptory do bolly módu a Koi...Mil Gaya se vám odmění poněkud nekonvenčním, ale výborným zážitkem. Pro mne je to zábavnější, všestranně povedenější a vlastně i velkolepější snímek, než jeho duchovní nástupce Krrish. Thank you, Jadoo!______P.S: Pro ty, co považují Koi... Mil Gaya jen za sprostý plagiát, dodávám, že snímek vychází hlavně z nezrealizovaného scénáře Satyajita Raye The Alien, jenž nejspíš inspiroval i Spielberga při tvorbě E.T.ho.... ()
Ty vole, tak to jsem ještě něviděl. Naprosto ultimátní mix Forresta gumpa, ETeho, Spidermana, Supermana, muzikálu a to všechno v tříhodinovým indickým provedení, který je sice děsně naivní, jednoduchý a herci, obzvláště pak hlavní retardovanej hrdina, stupidní, ale z nějakýho důvodu mě to téměř celou stopáž fakt bavilo, snad jen ke konci už sem začínal být mírně unavenej, ale na to, co se v tomhle filmu objevuje, je až neskutečný, že to udrží pozornost tří hodiny ()
Zkrátit film zhruba o hodinu, přidat více zmateného pobočníka policejního šéfa a scén typu "supermanský" basket a místo rachejtlí by bouchla bollywoodská bomba. Žel v této podobě a stopáži je zejména první polovina až moc naředěná neinvenčními (nezábavnými) scénami, takže Koi... Mil Gaya není taková divočina, kdy nastupuje zmíněný faktor "smát se nebo brečet" a snímku leccos ve výsledku odpustíte, jelikož jste se často královsky bavili (anebo se divili)... Pro mě ještě fajn oddechovka, ale Krrish pobavil o něco více. ()
Jestli něco nesnáším, tak to jsou filmy, které jsou v každém okénku kýčovité nebo silně manipulativní (nejhůř obojí naráz, taky jsem zažil). A jaké je Už někoho mám? Kýčovité a manipulativní. Sice nikterak silně (což mi zachránilo dojmy), ale je to tam, protože takový holt je Bollywood. Z Indie jsem už sice pár filmů viděl, ale vždycky jsem se úspěšně vyhýbal klasickému Bollywoodu a nejblíž jsem k němu byl u 3 Idiotů, který ale je chytřejší než se zdá a neměl jsem z něj pocit klasického Bollywoodu. Tak jsem si to "užil" až tady, u mixu romantické komedie, muzikálu, dramatu o životě jednoduchého člověka, superhrdinského filmu a sci-fi o mimozemšťanech a la Blízká setkání třetího druhu a hlavně E.T. Zní to bizarně, ale v Bollywoodu je možné vše a buď jsem to čekal, nebo už jsem viděl tolik bizarností, že mě tohle ani nezaráželo. Spíš jsem se pozastavoval u scén vyloženě odkazujících na ony dvě sci-fi, které někdy působí jako vědomá parodie, ale (a hlavně ke konci) jako indická kopírka. Vůbec celý film je mix slavných hollywoodských filmů, akorát v indickém prostředí a ten film to před vás tak apaticky předhodí, že buď budete brát, nebo dáte ruce pryč. Mě to zpočátku dost vytáčelo, jelikož se tu scény tak manipulativně střídají za sebou, že jsem měl pocit, jako by vedle mě seděl režisér a řval na mě "Teď se směj! Teď breč! Teď se směj! Teď měj udivený výraz! Teď breč!...", zatímco já bych mu nejradši vrazil a chtěl si udělat vlastní názor s vlastním střídáním emocí. Časem jsem to ale začal brát jako film pro děti a mladistvé, něco ve stylu indické verze hraných filmů od Disneyho, jelikož vyloženě dětský humor a hlavní hrdina jezdící neustále na malé koloběžce mi je evokovalo víc než dost. A v tu chvíli jsem na většinu z toho, co mě vytáčelo, nějak přistoupil a bral jak to je. Nakonec mě čekal jen indický E.T., který mě rozesmál jen v místech, která byla bizarní nebo řemeslně přehnaná (hlavně co se střihu týče) než aby mě bavil záměrně vtipnými scénami, ale docela mě bavilo ho sledovat a čekat, jak moc bude stejný. Je to nablbé a jednoduché jak hlavní hrdina a v tomhle ohledu se to dá brát jako nezávadná pohádka, včetně morálních hodnot z animáku pro malá děcka. A i když mi vadila přehnaná délka (ono by se to bez těch tanečků a zpěvů v indických Krkonoších klidně obešlo) a fakt, že tu jsou všichni finančně zajištění (oproti indické realitě), bylo by úplně zbytečné kvůli tomu měnit hodnocení, jelikož tohle prostě je Bollywood. 3* ()
Galerie (9)
Zajímavosti (1)
- Melodie, skrze kterou lidé s mimozemštany komunikují, je ve skutečnosti skladba "Trans-Europe Express" od německé skupiny Kraftwerk. (Raztubyl)
Reklama