Režie:
Carlo LizzaniKamera:
Roberto GerardiHudba:
Ennio MorriconeHrají:
Rod Steiger, Franco Nero, Lisa Gastoni, Lino Capolicchio, Henry Fonda, Giacomo Rossi-Stuart, Umberto Raho, Luciano Pigozzi, Rosita Torosh, Andrea Aureli (více)Obsahy(1)
K 75. výročí konce druhé světové války v Evropě uvádíme snímek mapující poslední dny ze života fašistického diktátora a jednoho z vůdců Osy. Benito Mussolini vládl Itálii po dvě dekády a jeho působení dodnes zanechává na Apeninském poloostrově své stopy. Když se na počátku 20. let dostával k moci, dokázal na jedné straně umlčet své oponenty paramilitárními oddíly Černých košil a na té druhé hlásat přestavbu země, jež strhla značnou část obyvatelstva. Během několika let se Mussolinimu podařilo zcela převrátit strukturu státu, justice i společenského života tak, aby se vše podřídilo fašistické doktríně s ním v čele. Hitler se později nijak netajil tím, že Mussoliniho vzestup mu byl velkým vzorem. V dubnu 1945 je však někdejší sen o obnově Římské říše v troskách, stejně jako většina Itálie. Sesazený Duce se opevnil na severu země a už se nemůže spoléhat ani na podporu nacistů. Od řeky Pád se přibližují spojenecké oddíly generála Clarka, z druhé strany pak postupují partyzánské jednotky nesoucí rozsudek smrti pro bývalého diktátora. Mussoliniho jediná šance je opustit Miláno společně s ustupující německou armádou a pokusit se překročit hranice přes Alpy. Smyčka se ovšem rychle stahuje... Italské válečné drama natočil Carlo Lizzani, který se za druhé světové války už jako student římské filmové školy zapojil do protifašistického odboje. Téma partyzánské války pak zpracoval už ve svém celovečerním debutu Pozor, banditi! (1951). Před samotným natáčením Posledních dní Mussoliniho (1974) využil Lizzani zevrubné historické zkoumání svého filmového kolegy a novináře Fabia Pittorruho, společně pak napsali scénář s ambicemi věrné historické rekonstrukce. Do hlavní role Duceho obsadil režisér amerického herce Roda Steigera, který detailně odstínil přerod sebevědomého vůdce k uštvanému starému muži, který ani není schopen se zpříma ohlédnout za svou minulostí. (Česká televize)
(více)Recenze (43)
Na konci dubna 1945 má Mussolini nezměrnou víru ve svou sílu a věrnost svých vojáků. Rezignace je pro něj nepřijatelná. On a jeho fašisté. Henry Fonda skvělý jako vždy, v kardinálské červeni důstojný, s úspornou mimikou, ale úklonem hlavy řekne více než spoustou slov. Mussolini je utopista, nevidí a neslyší pravdu. Nic a nikdo jej nemůže přesvědčit. Ani milovaná Claretta Petacci, žena, která jej do poslední minuty neopustí. Spásu vidí ve Švýcarsku. Žádá o pomoc, chce se vydat. „Jestliže uteče, zabijí jej němci. Jestli neuteče, zabijí jej partyzáni.“ Zatímco Hitlerovy poslední dny přemlela spousta filmů a dokumentů, o Mussolinim jsem toho ke své hanbě moc nevěděla. Skloňovaly se termíny jako útěk, kapitulace, fašisté, duce, soud. Všichni kalkulují s budoucností, co bude potom. Je až škoda perfektních Morriconeho tónů pod válečné obrazy. I když v pasáži, kde partyzáni naoko kladou miny pod most, to je nádhera, esence klasiky, to umí jen Ennio. Někdy stačí k prozrazení málo, třeba jen lampas na kalhotách. Lid už není váš lid. Zajímavé je, jak se každý domáhá ženevských dohod a každý jen plnil příkazy. I díky filmu jsem si uvědomila Mussoliniho roli ve válce, v jejím vývoji v počátcích, kdy se v něm Hitler shlížel. Franco nero vykonavatelem spravedlnosti, leč pohříchu vykonavatelem poněkud neohrabaným. Rod Steiger ve vrcholné formě. A Morricone pod titulky naprosto nedostižný. ()
Mám slabost pro starší válečné filmy. Byly poctivé, dějově zajímavé a nabité. Řemeslně zvládnuté na jedničku. A tenhle film není vyjímkou. Sledovat již poraženého vůdce Itálie, který ví, že se konec blíží, bylo fascinující - hlavně, když to porovnáme s těmi archivními záběry, kdy je na vrcholu moci. Takže, vynikající film. Bravůrně herecky zahraný a byla radost to sjet do konce. Nicméně, považuji to za jednorázovou záležitost. Takový Norimberský proces můžu sledovat každý rok a nikdy neomrzí. Tohle si dlouho znovu nepustím ale zanechalo to výborný dojem - 4 hvězdy. ()
Poľovačka na Mussoliniho, tak by bolo možné nazvať tento film. Výborné stvárnenie posledných dní talianskeho diktátora. Nebyť toho, že každý vie, aká to bola beštia, ktorá mala na svedomí státisíce životov, skoro by som ho ľutoval. Mussoliniho, ktorý sa z oslavovaného duceho stal už len vystrašeným bojazlivým chudákom, nespoľahlivým nemeckým spojencom, ktorý sa snaží zachrániť si svoj život, prenasledovaný nenávisťou posadnutými komunistami (v tých červených pionierskych šatkách vyzerali dosť trápne), nakoniec opustia aj jeho nemecký spojenci a vymenia ho za voľný odchod z Talianska domov. Chýbala už len záverečná historická scéna - obesenie Mussoliniho aj s jeho milenkov dolu hlavou na námestí v Miláne. ()
Kontrast neochvejného vodcu a diktátora na autentických záberoch z rôznych zhromaždení bol vďaka skvelému hereckému výkonu Roda Steigera dokonalý. Kedysi energický nezastaviteľný "novodobý cézar" je tu už unavený a zúfalý starý pán okolo ktorého sa sťahuje slučka. Je to kvalitná konverzačka, ktorá sa ale občas trochu zbytočne naťahuje. 70% ČT2 ()
„Jak si mě bude pamatovat historie?“ „Jako toho, kdo zařídil, aby vlaky jezdily na čas.“ Bohužel jsem viděl s bezkrevným a často chybujícím vapetovským dabingem. Steiger je velmi dobrý, ale sám to neutáhne. Nero vyloženě prkený a nesympatický. Celkově tomu chybí větší šťáva, ale rozhodně dobře, že tento film existuje. P.S. až budete zdrhat a pálit za sebou mosty, nikdy sebou neberte ženskou! ()
Galerie (14)
Zajímavosti (3)
- Rekonštrukcia popravy Mussoliniho (Rod Steiger) a Petacciovej (Lisa Gastoni) vychádza z oficiálnej verzie, ktorú vtedy poskytla Komunistická strana Talianska, ktorej členom bol aj ich údajný kat Walter Audisio. Odvtedy sa objavilo viacero konkurenčných teórií o tom kedy a kde presne došlo k popravám. (Arsenal83)
- 30. apríla 1974, pri premietaní filmu v Savone, prebehol prvý bombový útok neofašistickej teroristickej skupiny Ordine Nero (Čierny rád). Bombové útoky potom pokračovali až do mája 1975. (Arsenal83)
- Rod Steiger neskôr opäť stvárnil Benita Mussoliniho, tentoraz vo filme Lev púšte z roku 1981. (Arsenal83)
Reklama